КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №761/18636/18

30 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» адвоката Новосада Тараса Олександровича на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Притули Н.Г., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 25.10.2013 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 251013-UAH, за умовами якого відповідачу надано строковий кредит у сумі 196 388,00 грн. на споживчі потреби, з остаточним погашенням до 24.10.2020 року, з оплатою 22,00 % річних за користування кредитом та комісією за умови виконання договору та 44,00% річних у випадку порушення умов договору.

Банком виконані умови договору та надано кошти, проте відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив та кошти згідно умов договору не повернув.

Ураховуючи наведене, просило суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась по кредитному договору станом на 20.04.2018 року в розмірі: 184 738,00 грн. - заборгованість за кредитом, 209 880,43 грн. - заборгованість за відсотками, 14 646,50 грн. - пеня за несплату кредиту, 25 976,49 грн. - пеня за несплаченими відсотками, а всього 435 241,42 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 травня 2018 року матеріали позовної заяви передано Шевченківському районному суду міста Києва для забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2018 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» суму заборгованості за кредитним договором №251013-UAH від 25.10.2013 року станом на 20.04.2018 року в розмірі 365 041,42 грн. та 5475,57 грн. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 19 квітня 2019 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» направило апеляційну скаргу, в якій просило змінити рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість в загальній сумі 435 241,42 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 184 738 грн.; заборгованості за відсотками - 209 880,43 грн.; пені за несплаченим кредитом в сумі - 14 646,50 грн.; пені за несплаченими відсотками - 25976,49 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення достроково заборгованості за кредитом в сумі 70 200,00 грн. є незаконним, ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що стягнення з відповідача на користь банку лише простроченої заборгованості по тілу кредиту суперечить приписам ст. 1050 ЦК України. Вважає, що банк вправі звертатися до суду з вимогою про дострокове повернення кредиту й без попереднього направлення боржнику досудової вимоги щодо дострокового погашення заборгованості.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Представник Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.10.2013 року між позивачем ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 251013-UAH, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 196 388,00 грн. на споживчі потреби, а позичальник зобов`язався прийняти та належним чином використати, а також повернути вказаний кредит в термін, визначений графіком погашення кредиту з остаточним погашенням до 24.10.2020 року, з оплатою 22,00 % річних за користування кредитом.

Також у п. 8.1 кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне погашення частки одержаного кредиту, у відповідності до графіку погашення кредиту, а також процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку за кожен день прострочення пеню в розмірі 0,4 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості по кредиту та відсоткам. Позичальник відшкодовує інші збитки, завдані банку невиконанням зобов`язання. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати відсотків за фактичний час користування кредитом згідно умов цього договору.

Надання кредитних коштів позичальнику підтверджується відповідними виписками по рахунках та копією заяви № 09/67 від 28.10.2013 року про видачу ОСОБА_1 готівкових коштів у розмірі 196 388,00 грн., що свідчить про виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Разом з тим, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання у зв`язку з чим, станом на 20.04.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 435 241,42 грн., яка складається з: 184 738,00 грн. - заборгованості за кредитом, 209 880,43 грн. - заборгованості за відсотками, 14 646,50 грн. - пені за несплату кредиту, 25 976,49 грн. - пені за несплаченими відсотками.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання за договором, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 365 041,42 грн., яка складається з: 114 538,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 209 880,43 грн. - заборгованість за відсотками, 14 646,50 грн. - пеня за несплату кредиту, 25 976,49 грн. - пеня за несплаченими відсотками.

Задовольняючи частково позовні вимоги , стягуючи з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» суму заборгованості за кредитним договором №251013-UAH від 25.10.2013 року станом на 20.04.2018 року в розмірі 365 041,42 грн. та, відмовляючи в достроковому стягненні заборгованості за тілом кредиту в сумі 70 200,00 грн., суд першої інстанції зазначав, що прострочена заборгованість по тілу кредиту, заборгованість по відсоткам та пені підлягає стягненню з відповідача, проте відсутні підстави для дострокового стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 70 200,00 грн., так як позивач не надав суду доказів того, що на виконання умов договору, він направляв відповідачу вимогу про дострокове погашення вказаної заборгованості.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

При цьому, ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником і встановлено санкцію за неналежне виконання зобов`язання у вигляді дострокового повернення всієї суми боргу.

Також умовами договору передбачено право банку достроково стягнути заборгованість за кредитом.

Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред`явлення кредитодавцем інших вимог.

Отже реалізація кредитором права на дострокову вимогу про повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, може реалізовуватись кредитором як шляхом пред`явлення позову до суду, так і шляхом направлення письмової вимоги боржнику, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Судом першої інстанції не враховано, що право вибору судового захисту, передбаченого законом або договором, у даному випадку, зокрема, дострокове стягнення кредиту, належить виключно позивачеві.

Нормами законодавства не передбачається обов`язкове направлення банком на адресу позичальника досудової вимоги про дострокове повернення кредиту. В умовах кредитного договору, якими визначається порядок направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, також не міститься заборон банку, в разі порушення позичальником умов договору, звертатися відразу до суду з позовом про стягнення заборгованості, в тому числі й з вимогою про її дострокове стягнення, без попереднього вручення досудової вимоги.

При цьому, колегія суддів враховує правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі №372/3743/15-ц, за яким, не надіслання банком в досудовому порядку письмової вимоги позичальнику про дострокове повернення усієї суми кредиту не є перешкодою для реалізації права банку звернутись в будь-який час за захистом своїх порушених прав безпосередньо до суду, оскільки обмеження заявника у праві на судовий захист шляхом відмови в задоволенні позову за відсутності доказів попереднього його звернення до позичальника з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, а вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на те, що відповідач не належним чином виконує зобов`язання за кредитним договором та має заборгованість, Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», з урахуванням положень ст. 1050 ЦК України, скористалося своїм гарантованим правом вимоги на дострокове стягнення всієї суми кредиту, нарахованих на неї відсотків станом на 20.04.2018 року та пені за несплату тіла кредиту та відсотків за користування кредитом за період з 20.04.2017 року по 06.04.2018 року .

Суд першої інстанції, встановивши порушення умов кредитного договору зі сторони боржника та наявність у нього заборгованості за кредитним договором, залишив поза увагою вказані вище норми матеріального права, а саме ч.2 ст. 1050 ЦК України та дійшов помилкового висновку про відмову в достроковому стягненні поточної заборгованості по кредиту з підстав не надіслання банком відповідачу вимоги про дострокове погашення зазначеної заборгованості.

Згідно ч.ч.1,2,4 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 20 лютого 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 435 241,42 грн., яка складається із: 184 738,00 грн. - заборгованості за кредитом, 209 880,43 грн. - заборгованості за відсотками, 14 646,50 грн. - пені за несплату кредиту, 25 976,49 грн. - пені за несплаченими відсотками.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ході розгляду даної справи Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» було понесено судові витрати по сплаті судового збору до суду першої інстанції в розмірі 6528,64 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1579,50 грн., а всього 8108,14 грн.

Отже, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 8108,14 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» () заборгованість за кредитним договором в розмірі 435 241,42 грн., яка складається з: 184 738,00 грн. - заборгованості за кредитом, 209 880,43 грн. - заборгованості за відсотками, 14 646,50 грн. - пені за несплату кредиту, 25 976,49 грн. - пені за несплаченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 8108,14 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року

Головуючий: Судді: