Справа № 203/469/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про витребування майна із чужого незаконного володіння, шляхом зобовязання звільнити квартиру, зняття з реєстрації та виселення, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява ОСОБА_1, в обґрунтування якої зазначено, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.02.2015 року у цивільній справі №203/469/14-ц було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції та витребувано від відповідачки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, а також визнано право власності на цю квартиру за позивачкою. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.07.2015 року вказане рішення було залишено без змін. Після винесення рішення та набрання ним законної сили, їй стали відомі обставини, які є істотними для справи та не могли бути їй відомі під час розгляду справи. Так, в рішення суду від 25.02.2015 року підставами для його прийняття суд визначив визнання іншим судовим рішенням від 19.11.2013 року недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 19.12.2012 року. Після розгляду справи нею було отримано копію договору купівлі-продажу від 19.12.2012 року та постанови господарського суду Запорізької області від 15.02.2011 року про визнання ФОП ОСОБА_2 банкрутом. Ознайомившись з останніми, вона зясувала, що провадження у цивільних справах №203/4745/13-ц та №203/469/14-ц Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було відкрито без дотримання вимог ч.2 ст.122 ЦПК України, оскільки подані позивачем ОСОБА_2 позовні заяви не підлягали розгляду в порядку цивільного судочинства та відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» відносились до виключної компетенції господарського суду. Таким чином, Кіровський районний суд м.Дніпропетровська невірно розтлумачив положення вказаного вище Закону та прийшов до неправильного висновку для задоволення позову з підстав визнання недійсним іншим судовим рішенням в справі №203/4745/13-ц договору купівлі-продажу від 19.12.2012 року. При розгляді справи №203/4745/13-ц, на яку здійснено посилання у рішення суду від 25.02.2015 року, суд визнав недійсним договір купівлі-продажу, який не було укладено 19.12.2012 року на аукціоні, а також не звернув уваги на те, що відповідач ОСОБА_3М мав необхідний обсяг прав на відчуження спірної квартири, оскільки правомірно набув право власності на неї через отримання 18.06.2013 року від нотаріуса свідоцтва про придбане майно,а не через укладення 19.12.2012 року договору купівлі-продажу на аукціоні, що в свою чергу підтверджує подальше правомірне укладання відплатного договору купівлі-продажу квартири з ОСОБА_1 21.06.2013 року. Здійснивши в мотивувальній частині рішення посилання на постанову господарського суду від 12.06.2013 року про припинення провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2, суд не дослідив та не надав належної оцінки тому факту, що вказаною постановою було скасовано ухвалу господарського суду Запорізької області від 04.04.2013 року щодо скасування заходів забезпечення позову і припинення подальшого провадження у справі про банкрутство. В той час, як постановою Донецького апеляційного господарського суду та будь0яким іншим судовим рішенням не було визнано недійсною та не скасовано постанову господарського суду Запорізької області від 15.02.2011 року, якою ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом і на підставі цього проведено ліквідаційну процедуру, в межах якої і було проведено аукціон та лише 18.06.2013 року правомірно передано спірну квартиру переможцю аукціону ОСОБА_3 Таким чином, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19.12.2012 року, який згідно п.5 не був укладений; існування постанови господарського суду Запорізької області від 15.02.2011 року у справі №16/314/10, яка не була скасована, як і проведення на її підставі ліквідаційної процедури з продажу на аукціоні майна боржника ОСОБА_2 не визнано недійсним, є нововиявленими обставинами та матеріально-правовими фактами, о були наявні під час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику та мають значення для правильного вирішення спору. З огляду на це, заявниця просила переглянути рішення суду від 25.02.2015 року за нововиявленими обставинами, скасувати останнє та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не зявилась. В поданій письмовій заяві просила здійснити розгляд справи за її відсутності.

Інші учасники справи до суду за неодноразовими викликами не зявились, про причини своєї неявки не повідомили.

В звязку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за від сутності учасників, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в заяві доводи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою Господарського суду Запорізької області від 29.12.2010 року було порушено провадження у справі про банкрутство відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Постановою Господарського суду Запорізької області від 15.02.2011 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором було призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.11.2012 року ліквідатором було призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5

12.06.2013 року постановою Донецького апеляційного господарського суду провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було припинено.

Поряд з цим, 19.12.2012 року в рамках ліквідаційної процедури між ліквідатором в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за результатами проведення прилюдних торгів №12192 Товарною біржею «Придніпровє», було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, що належала на праві власності позивачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №1984.

21.06.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №1177. Право власності на спірну квартиру 21.06.2013 року було зареєстроване за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.11.2013 року по справі №203/4745/13ц, провадження №2/0203/1809/2013, яке набрало законної сили, зазначений вище договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 було визнано недійсним.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.02.2015 року по справі №203/469/14ц, провадження №2/0203/50/2015, яке набрало законної сили, було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про витребування майна із чужого незаконного володіння, шляхом зобовязання звільнити квартиру, зняття з реєстрації та виселення, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності. Витребувано у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 та визнано право власності на неї за ОСОБА_2 В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.423 ЦПК України встановлено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частинами 3,4 ст.429 ЦПК України встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених ч.2, п.п.1,3 ч.3 ст.423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ст.423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені (отримані) після постановлення рішення суду. Не можуть вважатися нововиявленими обставинами, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч.4 ст.10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Перевіряючи доводи заявниці ОСОБА_1, суд враховує, що цивільна справа №203/469/14ц, провадження №2/0203/50/2015, перебувала на розгляді суду з січня 2014 року.

В той час, як остання посилається на правочини щодо відчуження спірної квартири та судові рішення господарських судів у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2, що укладались (виносились) в період 2012-2013 років.

Заявниця була обізнана про наявність в провадженні суду цивільної справи №203/469/14ц, про що свідчить її заява про ознайомлення з матеріалами останньої, а також участь в судовому засіданні 15.05.2014 року.

Проте, під час розгляду справи ОСОБА_1 відповідних письмових доказів (договору купівлі-продажу від 19.12.2012 року, свідоцтва від 18.06.2013 року, ухвал та постанов господарських судів), на які вона посилається в поданій заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не подавала та клопотань про їх витребування не заявляла.

Крім того, на обставини, які на думку заявниці є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, остання посилалася в касаційній скарзі на рішення суду від 25.02.2015 року та ухвалу апеляційного суду від 15.07.2015 року.

А тому, ці доводи були предметом дослідження та юридичної оцінки під час розгляду касаційної скарги та ухвалення остаточного рішення по справі (ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається заявниця не є нововиявленими в розумінні ст.423 ЦПК України не спростовують покладених в основу судового рішення від 25.02.2015 року фактів та правових підстав для витребування на користь позивача майна, що вибуло із володіння останнього поза його волею.

В звязку з цим, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.02.2015 року слід відмовити, залишивши вказане рішення в силі.

Керуючись ст.ст.2,4,12,76-81,211,223,247,258-260,423,424,429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про витребування майна із чужого незаконного володіння, шляхом зобовязання звільнити квартиру, зняття з реєстрації та виселення, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності та залишити вказане рішення в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 13 березня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак