Провадження № 2/344/1814/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайло О.В.

секретаря Устинської Н.С.

з участю представника відповідача ОСОБА_1 Г ОСОБА_2 Р ОСОБА_3 Калинюка, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 Шемрая

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про звернення стягнення на успадковане майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення на успадковане майно, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22.07.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_9 , останній отримав кредит в розмірі 53000,00 дол. США зі сплатою відсотків у вигляді 13,5 % річних та кінцевою датою повернення кредиту не пізніше 20.06.2014 року. Окрім того, 22.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_9 було також укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким ОСОБА_9 отримав 25000,00 дол. США зі сплатою відсотків у вигляді 15 % річних та кінцевою датою повернення кредиту не пізніше 19.08.2011 року. Згідно до додаткової угоди №1 від 05.02.2009 року до кредитного договору № 0 змінено кінцевий термін повернення кредиту на 19.08.2021 року.

24.11.2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» укладено договір факторингу №48, згідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» набула права вимоги за кредитними договорами № 0 від 22.07.2007 року та № 0 від 22.08.2008 року (а.с. 15-19). 28.11.2016року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» (а.с.20-25) було укладено договір факторингу №48/1, за яким останнє набуло право вимоги за вказаними вище кредитними договорами.

20.12.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладено договір про відступлення прав вимоги за Договорами іпотеки.

Позивач разом із вимогами про звернення стягнення на успадковане майно також просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати по справі, оскільки позичальником взяті на себе зобов`язання не виконувалися в повному обсязі, наявна заборгованість в розмірі 651354,06 грн.

Відповідачі скористалися своїм правом та подали суду відзив, у якому просили про відмову у задоволенні позову з підстав сплину строків позовної давності.

Відповідь на відзив до суду не надходила, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовом з поважних причин до суду не надходило .

Від представника позивача ТОВ «ФК «Позика» надходили клопотання про участь в розгляді даної справи та проведення судового засідання у справі в режимі відео конференції, однак оскільки в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області є обмежена кількість залів судових засідань, облаштованих для відеоконференцій, в яких розглядається велика кількість кримінальних та цивільних справ, призначених на конкретні дати та час в режимі відео конференції не представлялося можливим провести розгляд вказаної цивільної справи у режимі відео конференції, про що судом постановлялися відповідні ухвали.

В подальшому, в судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 Г ОСОБА_2 Р. Калинюк та представник відповідача ОСОБА_10 Богославець) ОСОБА_11 ОСОБА_5 Шемрай в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову з підстав наведених у відзиві, а надалі подали суду заяву про подальший розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правоввідносини.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що згідно до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22.07.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_9 , останній отримав кредит в розмірі 53000,00 дол. США зі сплатою відсотків у вигляді 13,5 % річних та кінцевою датою повернення кредиту не пізніше 20.07.2014 року (а.с. 6-9).

22.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_9 було також укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким ОСОБА_9 отримав 25000,00 дол. США зі сплатою відсотків у вигляді 15 % річних та кінцевою датою повернення кредиту не пізніше 19.08.2011 року (а.с. 10-14).

Також позивач зазначає, що згідно до додаткової угоди №1 від 05.02.2009 року до кредитного договору № 0 змінено кінцевий термін повернення кредиту на 19.08.2021 року, однак копії вказаних документів до матеріалів справи сторонами не долучалися.

24.11.2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» укладено договір факторингу №48, згідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» набула права вимоги за кредитними договорами № 0 від 22.07.2007 року та № 0 від 22.08.2008 року (а.с. 15-19).

28.11.2016року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» (а.с.20-25) було укладено договір факторингу №48/1, за яким останнє набуло право вимоги за вказаними вище кредитними договорами.

Позивач вказує, що 20.12.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладено договір про відступлення прав вимоги за Договорами іпотеки, однак копії вказаних документів до матеріалів справи сторонами не долучалися.

Сторонами не заперечується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_9 помер.

З посиланням на норми статтей 1268, 1270, 1218, 1231, 1282 ЦК України позивач просить задовольнити позов шляхом звернення стягнення на успадковане майно та подальшої його реалізації через публічні торги в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Суд погоджується із твердженнями сторони відповідача про те, що підставою заявленого позову позивач зазначає наявність невиконаних зобов`язань позичальника ОСОБА_9 (батька відповідача ОСОБА_12 , відповідача ОСОБА_7 , чоловіка відповідача ОСОБА_6 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач набув права вимоги до позичальника за договорами факторингу.

Згідно до ч.1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора (ч.1 ст. 518 ЦК України).

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, що закріплена ст. 257 ЦК України становить три роки.

Керуючись ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За змістом ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності (ч. 2 ст. 267 ЦК України)

Ураховуючи положення ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

У спірних правовідносинах позивачем пропущено строк звернення до суду.

Так, згідно до Постанови від 03.04.2019р. у справі №751/8797/17, судом касаційної інстанції зазначено: «встановивши, що ПАТ «УкрСиббанк» дізналося про смерть позичальника та іпотекодавця ОСОБА 4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ 1) за кредитним договором від 12 квітня 2007 року у ході розгляду справи № 751/234/13-ц за позовом іншого іпотекодавця ОСОБА 9 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання зобов`язання за договором іпотеки припиненим, рішення в якій ухвалено 22 квітня 2013 року, 26 квітня 2013 року звернулося з претензією до спадкоємців боржника у порядку статті 1281 ЦК України, а цей позов подало до суду у грудні 2017 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову банку у зв`язку із пропуском строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого було заявлено відповідачем у суді першої інстанції.

При цьому, суди надали належної правової оцінки тому, що банк вчасно звернувся до спадкоємця померлого ОСОБА 4 у строк, визначений частиною другою статті 1281 ЦК України, а відмовили не з цієї правової підстави, а у зв`язку зі спливом строку позовної давності (частина четверта статті 267 ЦК України), який сплинув після звернення з претензією до спадкоємців через нотаріуса, тому відповідні доводи касаційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» не заслуговують на увагу».

Подібна правова позиція викладена також і в інших рішеннях, зокрема, постанова від 13.03.2019р. у справі №360/1568/1 б-ц, від 13.02.2019р. у справі №24/1681/15-ц.

Звернення у межах шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України, до нотаріальної контори з претензією кредитора до спадкоємців позичальника, само по собі не є підставою для задоволення позовних вимог кредитора за спливом строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, що про застосування позовної давності у суді заявила одна із сторін.

Зазначений правовий висновок, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі 14-53цс18.

Про смерть позичальника кредитору стало відомо ще 27.03.2013 року (а.с. 143), проте позов подано в жовтні 2018року (а.с. 2), тобто через більше ніж 5 років з моменту настання строку вимоги.

Окрім того, заявленим позовом позивач не навів і не вказав, обов`язкових умов, які є обов`язковими для вирішення питання щодо заявлення кредитором вимог до спадкоємців.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

До спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення у зв`язку зі спливом позовної давності.

Керуючись наведени вище та на підставі ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267,273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В.Шамотайло