ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«04» червня 2019 року
м. Харків
справа № 642/6346/18-ц
провадження № 22ц/818/2744/19
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів - Бровченка І.О., Маміної О.В.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2019 року в складі судді Грінчук О.П.
в с т а н о в и в:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за аліментами, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2007 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше Ѕ частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на місяць на дитину, починаючи з 26 липня 2007 року до її повноліття. На виконання рішення суду 10 вересня 2007 року видано виконавчий лист №2-3365/07.

Вказала, що ОСОБА_2 неналежно виконує рішення суду і за період з березня 2013 року по 25 жовтня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів становила 66 529,78 грн., на яку позивачем розрахована пеня у розмірі 572 998,29 грн., та з урахуванням розміру заборгованості стягненню підлягає 64 759,19 грн. на підставі розрахунку, доданого до позовної заяви.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у сумі 64 759,19 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто на її користь з ОСОБА_2 неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення у сумі 64 652,68 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 767,17 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що позивачем та судом неправильно розраховано суму заборгованості та пені, яка підлягає стягненню за прострочення сплати аліментів, оскільки в розрахунку заборгованості за аліментами державного виконавця не враховано квитанції про сплату аліментів від 25 квітня 2015 року в розмірі 300,00 грн., 05 червня 2018 року в розмірі 400,00 грн., 14 липня 2018 року у розмірі 800,00 грн., а також доказами того, що він не ухиляється від сплати аліментів є чек від 23 листопада 2018 року про сплату аліментів у розмірі 300,00 грн.; що всього за період з березня 2013 року по січень 2019 року ним сплачено аліментів на суму 14 220,84 грн., однак у розрахунку заборгованості вказано про сплату лише 10 665,50 грн., отже позивачем навмисно приховано той факт, що ним сплачено аліментів на 3555,34 грн. більше, ніж вказано в розрахунку, що призвело до неправильного нарахування пені, тому згідно його розрахунку пеня має складати 63 973,19 грн.; що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини та з незалежних від нього причин, оскільки він має на утриманні сина від іншого шлюбу, який є дитиною-інвалідом, що потребує коштовного лікування, та він приймає активну участь у житті сина, супроводжує його з матір`ю на лікування у м. Трускавець, у зв`язку з чим не має змоги знайти більш оплачувану роботу; що він приймав участь в антитерористичній операції з 14 грудня 2016 року по 16 лютого 2017 року та був позбавлений у цей час можливості працевлаштуватися та сплачувати аліменти; що він має на утриманні непрацездатну матір, яка є інвалідом третьої групи, та потребує лікування, на утримання якої з нього стягнуто аліменти рішенням суду від 11 травня 2018 року; що на його утриманні також перебуває його дружина ОСОБА_5 , яка не працює у зв`язку з хворобою їхнього сина, що потребує постійного догляду; що позивач зверталась до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради за отриманням тимчасової допомоги на дитину, батьки якої ухиляються від сплати аліментів, та отримувала таку допомогу з 01 червня 2008 року по 08 лютого 2013 року, після чого суму цих аліментів у розмірі 12 857,00 грн. за рішенням суду стягнуто з нього; що через наявну заборгованість за аліментами постановою державного виконавця його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, що перешкоджає йому працювати за межами України, вчасно сплачувати аліменти та вивезти сина-інваліда на лікування за межі України; що він працює на посаді фарбувальника виробів із склопластиків з посадовим окладом 3800,00 грн., отже сума пені та заборгованості за аліментами є для нього надмірно великою; що 18 жовтня 2018 року він звернувся до суду з позовом про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами та розстрочення сплати заборгованості; що судом необґрунтовано відмовлено у залученні до матеріалів справи письмових доказів щодо обставин виникнення заборгованості за аліментами та неправильного розрахунку пені, а саме рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 використано кошти, отримані від нього як аліменти на утримання дитини, на купівлю автомобіля; рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 травня 2018 року, яким з нього стягнуто аліменти на утримання матері; довідку про те, що його мати потребує фінансової допомоги; заяву його дружини про те, що він утримує її та спільного сина, а також допомагає матері; копії квитанцій, не враховані у розрахунку заборгованості, що порушує принцип змагальності сторін.

16 травня 2019 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому вона просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Вказала, що розрахунок заборгованості та пені здійснено нею на підставі розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем, та їй не відомо, з яких підстав у ньому не враховані деякі квитанції; що на неї не покладено обов`язку вести облік сплачених аліментів; що на запит суду надано актуальний розрахунок заборгованості за аліментами, в якому враховано похибку у попередньому розрахунку; що розрахунок відповідача, наведений в апеляційній скарзі, не відповідає розрахунку державного виконавця; що відповідачем не надано доказів того, що у нього на утриманні перебувають дружина та син-інвалід; що за період з 2014 року по 2018 рік він був працевлаштований і сплачував кошти на забезпечення інших утриманців та дочки та супроводжував свого сина на лікування; що пояснення ОСОБА_6 , долучені до апеляційної скарги, не досліджувались судом першої інстанції, отже цей доказ подано з пропуском встановленого строку; що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано у 2015 році; що під час участі в антитерористичній операції ОСОБА_2 отримував заробітну плату; що аліменти на утримання матері стягнуті з відповідача рішенням суду від 11 травня 2018 року, тоді як заборгованість за аліментами утворилась ще з 2014 року, при цьому, зазначеним рішенням встановлено, що відповідач отримує дохід, виїжджає за кордон на заробітки, займається автосервісом, чим спростовуються його посилання на скрутний майновий стан; що письмові докази, подані представником відповідача після закриття попереднього судового засідання, обґрунтовано не прийняті судом.

21 травня 2019 року ОСОБА_2 через представника подав до суду апеляційної інстанції письмові пояснення на відзив на апеляційну скаргу, у яких зазначив, що розрахунок пені є необґрунтованим, отже позивачем не доведено розмір її вимог; що він наразі проживає однією сім`єю з ОСОБА_5 та їхнім сином, який має інвалідність, та утримує їх; що його син постійно проходить реабілітацію та лікування, ОСОБА_5 не працює та отримує лише соціальну допомогу, якої недостатньо для лікування дитини; що судом необґрунтовано відмовлено у долученні заяви ОСОБА_5 до матеріалів справи; що під час участі в антитерористичній операції з його матеріального забезпечення утримувалось 50% для сплати аліментів всім його утриманцям, проте він не міг сплачувати їх в повній мірі через обмеження у можливості працевлаштування; що судом необґрунтовано відмовлено у прийнятті його письмових доказів.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, рішення суду змінити.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував аліменти на користь позивача, що надає їй право на стягнення пені та відповідачем не доведено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини. Проте, судова колегія не погоджується з розміром стягнутої пені, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 23 вересня 2006 року, від якого мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2007 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше Ѕ частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на місяць на дитину, починаючи з 26 липня 2007 року до її повноліття (а. с. 12).

02 серпня 2013 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 та отримала прізвище ОСОБА_10 (а. с. 10).

З розрахунків державних виконавців Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Луценко А.О. та ОСОБА_11 вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за аліментами станом на 01 березня 2018 року складає 51 583,88 грн., на 01 квітня 2018 року 51 753,88 грн., на 01 травня 2018 року 52 623,88 грн., на 01 червня 2018 року 60 917,28 грн., на 01 серпня 2018 року 64 611,78 грн., на 01 вересня 2018 року 65 790,03 грн., на 25 жовтня 2018 року 66 529,78 грн., на 01 грудня 2018 року 64 380,21 грн., на 01 лютого 2019 року 64 814,89 грн. (а. с. 143-152). В розрахунках враховані всі квитанції про сплату аліментів за 2018 рік, надані ОСОБА_2 до матеріалів виконавчого провадження (а. с.125-133, 139-140).

Позивач надав свій розрахунок пені за аліментами, який складає 64 759,19 грн. (а. с. 154-156).

Матеріали справи свідчать про те, що з 28 серпня 2018 року ОСОБА_2 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПГ-Ремикс» на посаді фарбувальника виробів зі склопластиків з посадовим окладом 3800,00 грн. Його заробітна плата за серпень 2018 року січень 2019 року склала 20 160, 07 грн. З жовтня 2018 року розпочато утримання аліментів із заробітної плати.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним. Отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:
p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц.

При визначенні суми заборгованості ОСОБА_2 за аліментами та пені судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з квитанцій про сплату аліментів, які містяться у матеріалах справи, розрахунків заборгованості за аліментами, наданих державними виконавцями станом на 08 квітня 2014 року, 20 грудня 2017 року та останнього розрахунку заборгованості станом на 01 лютого 2019 року, у якому враховані всі платежі за аліментами, зроблені ОСОБА_2 за 2017 -2018 роки з урахуванням його працевлаштування у серпні 2018 року (а. с. 152).

Проте, не врахував суму 300, 00 грн. згідно квитанції від 25 квітня 2015 року, яка містить призначення платежу «аліменти» та у якій зазначено отримувача ОСОБА_12 (зараз - Литвинова), тому зазначений платіж має бути враховано у розрахунку, у зв`язку з чим судова колегія вважає, що пеня за прострочення сплати аліментів має бути визначена наступним чином.

За березень 2013 року та квітень 2013 року аліменти сплачено у розмірі 1414,00 грн. у квітні 2013 року, отже за цей період пеня за прострочення їх сплати не нараховується.

У травні 2013 року підлягали сплаті аліменти у розмірі 698,75 грн., боржником сплачено 500,00 грн., залишок боргу - 198,75 грн., отже за період з 01 червня 2013 року по 25 жовтня 2018 року, який складає 1973 дні, нараховується пеня у розмірі 198,75 х 1% х 1973 = 3921, 34 грн.

Однак, частиною 1 статті 196 СК України безальтернативно встановлено обмеження розміру стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами.

Оскільки неустойка не може перевищувати розмір заборгованості, стягненню підлягає сума пені у розмірі заборгованості - 198,75 грн.

Аналогічним чином розраховується пеня за наступні місяці:

Червень 2013 року: 698,75- сплачено 400,00 = 298,75 грн. - сума боргу;

Пеня: 298,75 х 1% х 1943 дні (01 липня 2013 року - 25 жовтня 2018 року) = 5804,71 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 298,75 грн.

Липень 2013 року: 764,00 грн. - сума боргу;

Пеня: 764,00 х 1% х 1912 днів (01 серпня 2013 року - 25 жовтня 2018 року) = 14 607,68 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 764,00 грн.

Серпень 2013 року: 764,00 грн. сума боргу;

Пеня: 764,00 х 1% х 1881 днів (01 вересня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 14 370,84 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 764,00 грн.

Вересень 2013 року: сума боргу 764,00- сплачено 300,00 = 464,00 грн.

Пеня: 464,00 х 1% х 1851 днів (01 жовтня 2013 року - 25 жовтня 2018 року) = 8588,64 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 464,00 грн.

Жовтень 2013 року: сума боргу 774,00 грн.

Пеня: 774,00 х 1% х 1820 днів (01 листопада 2013 року - 25 жовтня 2018 року) = 14 086,80 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 774,00 грн.

Листопад 2013 року: сума боргу 774,00 грн.

Пеня: 774,00 х 1% х 1790 днів (01 грудня 2013 року - 25 жовтня 2018 року) = 13 854,60 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 774,00 грн.

Грудень 2013 року: сума боргу 774,00 - сплачено 300,00 = 474,00 грн.

Пеня: 474,00 х 1% х 1759 днів (01 січня 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 8337,66 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 474,00 грн.

Січень 2014 року: сума боргу 774,00 грн.

Пеня: 774,00 х 1% х 1728 днів (01 лютого 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 13 374,72 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 774,00 грн.

Лютий 2014 року: сума боргу 774,00 грн.

Пеня: 774,00 х 1% х 1700 днів (01 березня 2013 року - 25 жовтня 2018 року) = 13 158,00 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 774,00 грн.

Березень 2014 року: сума боргу 774,00 грн.

Пеня: 774,00 х 1% х 1669 днів (01 квітня 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 12 918,06 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 774,00 грн.

Квітень 2014 року: сума боргу до 08 квітня 2014 року = 206,40 грн. (згідно розрахунку заборгованості державного виконавця станом на 08 квітня 2014 року), з 08 по 30 квітня 2014 року = 599,50 грн. (згідно розрахунку державного виконавця станом на 20 грудня 2017 року), всього 206,40+599,50 = 805,90 грн.

Пеня: 805,90 х 1% х 1639 днів (01 травня 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 13 208,70 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 805,90 грн.

Травень 2014 року: сума боргу 817,50 грн.

Пеня: 817,50 х 1% х 1608 днів (01 червня 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 13 145,40 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 817,50 грн.

Червень 2014 року: сума боргу 817,50 грн.

Пеня: 817,50 х 1% х 1578 днів (01 липня 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 12 900,15 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 817,50 грн.

Липень 2014 року: сума боргу 817,50 грн.

Пеня: 817,50 х 1% х 1547 днів (01 серпня 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 12 646,73 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 817,50 грн.

Серпень 2014 року: сума боргу 817,50 грн.

Пеня: 817,50 х 1% х 1516 днів (01 вересня 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 12 393,30 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 817,50 грн.

Вересень 2014 року: сума боргу 817,50 грн.

Пеня: 817,50 х 1% х 1486 днів (01 жовтня 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 12 148,05 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 817,50 грн.

Жовтень 2014 року: сума боргу 817,50 грн.

Пеня: 817,50 х 1% х 1455 днів (01 листопада 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 11 894,64 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 817,50 грн.

Листопад 2014 року: сума боргу 817,50 грн.

Пеня: 817,50 х 1% х 1425 днів (01 грудня 2014 року - 25 жовтня 2018 року) = 11 649,38 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 817,50 грн.

Грудень 2014 року: сума боргу 817,50 грн.

Пеня: 817,50 х 1% х 1394 днів (01 січня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 11 395,95 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 817,50 грн.

Січень 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1363 днів (01 лютого 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 13 084,80 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Лютий 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1335 днів (01 березня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 12 816,00 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Березень 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1304 днів (01 квітня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 12 518,40 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Квітень 2015 року: сума боргу 960,00 грн.- 300,00 грн. сплачених за квитанцією від 25 квітня 2015 року №ПН55 (а.с. 102 зворот) = 660,00 грн.

Пеня: 660,00 х 1% х 1274 днів (01 травня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 8408,40 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 660,00 грн.

Травень 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1243 днів (01 червня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 11 932,80 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Червень 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1213 днів (01 липня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 11 644,80 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Липень 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1182 днів (01 серпня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 11 347,20 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Серпень 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1151 днів (01 вересня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 11 049,60 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Вересень 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1121 днів (01 жовтня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 10761,60 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Жовтень 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1090,00 днів (01 листопада 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 10 464,00 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Листопад 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1060 днів (01 грудня 2015 року - 25 жовтня 2018 року) = 10 176,00 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Грудень 2015 року: сума боргу 960,00 грн.

Пеня: 960,00 х 1% х 1029 днів (01 січня 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 9878,40 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 960,00 грн.

Січень 2016 року: сума боргу 1151,25 грн.

Пеня: 1151,25 х 1% х 998 днів (01 лютого 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 11 489,48 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1151,25 грн.

Лютий 2016 року: сума боргу 1151,25 грн.

Пеня: 1151,25 х 1% х 969 днів (01 березня 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 11 115,61 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1151,25 грн.

Березень 2016 року: сума боргу 1151,25 грн.

Пеня: 1151,25 х 1% х 938 днів (01 квітня 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 10 798,73 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1151,25 грн.

Квітень 2016 року: сума боргу 1151,25 грн.

Пеня: 1151,25 х 1% х 908 днів (01 травня 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 10 453,35 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1151,25 грн.

Травень 2016 року: сума боргу 1151,25 грн.

Пеня: 1151,25 х 1% х 877 днів (01 червня 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 10 096,46 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1151,25 грн.

Червень 2016 року: сума боргу 1151,25 грн.

Пеня: 1151,25 х 1% х 847 днів (01 липня 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 9751,09 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1151,25 грн.

Липень 2016 року: сума боргу 1151,25 грн.

Пеня: 1151,25 х 1% х 816 днів (01 серпня 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 9394,20 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1151,25 грн.

Серпень 2016 року: сума боргу 1151,25 грн.

Пеня: 1151,25 х 1% х 785 днів (01 вересня 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 9037,31 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1151,25 грн.

Вересень 2016 року: сума боргу 1151,25 грн.

Пеня: 1151,25 х 1% х 755 днів (01 жовтня 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 8691,94 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1151,25 грн.

Жовтень 2016 року: сума боргу 1151,25 - сплачено 300,00 = 851,25 грн.

Пеня: 851,25 х 1% х 724 дні (01 листопада 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 6163,05 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 851,25 грн.

Листопад 2016 року: сума боргу 1151,25 - сплачено 300,00 = 851,25 грн.

Пеня: 851,25 х 1% х 694 дні (01 грудня 2016 року - 25 жовтня 2018 року) = 5907,68 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 851,25 грн.

Грудень 2016 року: сума боргу 1151,25 - сплачено 300,00 = 851,25 грн.

Пеня: 851,25 х 1% х 663 дні (01 січня 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 5643,79 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 851,25 грн.

Січень 2017 року: сума боргу 1426,00 грн.

Пеня: 1426,00 х 1% х 632 дні (01 лютого 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 9012,32 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1426,00 грн.

Лютий 2017 року: сума боргу 1426,00 - сплачено 300,00 = 1126,00 грн.

Пеня: 1126,00 х 1% х 604 дні (01 березня 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 6801,04 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1126,00 грн.
Березень 2017 року: сума боргу 1426,00 - сплачено 300,00 = 1126,00 грн.

Пеня: 1126,00 х 1% х 573 дні (01 квітня 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 6451,98 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1126,00 грн.

Квітень 2017 року: сума боргу 1565,00 - сплачено 300,00 = 1265,00 грн.

Пеня: 1265,00 х 1% х 543 дні (01 травня 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 6868,95 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1265,00 грн.

Травень 2017 року: сума боргу 1565,00 - сплачено 300,00 = 1265,00 грн.

Пеня: 1265,00 х 1% х 512 днів (01 червня 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 6476,80 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1265,00 грн.

Червень 2017 року: сума боргу 1565,00 грн.

Пеня: 1565,00 х 1% х 482 дні (01 липня 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 7543,30 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1565,00 грн.

Липень 2017 року: сума боргу 1648,50 - сплачено 351,50 = 1297,00 грн.

Пеня: 1297,00 х 1% х 451 день (01 серпня 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 5849,47 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1297,00 грн.

Серпень 2017 року: сума боргу 1648,50 грн.

Пеня: 1648,50 х 1% х 420 днів (01 вересня 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 6923,70 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1648,50 грн.

Вересень 2017 року: сума боргу 1648,50 - сплачено 300,00 = 1348,50 грн.

Пеня: 1348,50 х 1% х 390 днів (01 жовтня 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 5259,15 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1348,50 грн.

Жовтень 2017 року: сума боргу 1648,50 грн.

Пеня: 1648,50 х 1% х 359 днів (01 листопада 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 5918,12 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1648,50 грн.

Листопад 2017 року: сума боргу 1648,50 грн.

Пеня: 1648,50 х 1% х 329 днів (01 грудня 2017 року - 25 жовтня 2018 року) = 5423,57 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1648,50 грн.

Грудень 2017 року: з 01 по 20 грудня 2017 року сума боргу 1063,40 - сплачено 300,00 = 763,40 грн. (згідно розрахунку державного виконавця станом на 20 грудня 2017 року); з 21 по 31 грудня 2017 року сума боргу 588,50 грн. (згідно розрахунку державного виконавця станом на 01 лютого 2019 року), всього = 1351,90 грн.

Пеня: 1351,90 х 1% х 298 днів (01 січня 2018 року - 25 жовтня 2018 року) = 4028,66 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1351,90 грн.

Січень 2018 року: сума боргу 1670,00 грн.

Пеня: 1670,00 х 1% х 267 днів (01 лютого 2018 року - 25 жовтня 2018 року) = 4458,90 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1670,00 грн.

Лютий 2018 року: сума боргу 1695,25 - сплачено 1050,00 = 645,25 грн.

Пеня: 645,25 х 1% х 239 днів (01 березня 2018 року - 25 жовтня 2018 року) = 1542,15 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 645,25 грн.

Березень 2018 року: сума боргу 1798,75 - сплачено 450,00 = 1348,50 грн.

Пеня: 1348,50 х 1% х 208 днів (01 квітня 2018 року - 25 жовтня 2018 року) = 2804,88 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1348,50 грн.

Квітень 2018 року: сума боргу 1821,00 - сплачено 800,00 = 1021,00 грн.

Пеня: 1021,00 х 1% х 178 днів (01 травня 2018 року - 25 жовтня 2018 року) = 1817,38 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1021,00 грн.

Травень 2018 року: сума боргу 1847,25 - сплачено 400,00 = 1447,25 грн.

Пеня: 1447,25 х 1% х 147 днів (01 червня 2018 року - 25 жовтня 2018 року) = 2127,46 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1447,25 грн.

Червень 2018 року: сума боргу 1947,25 - сплачено 400,00 = 1547,25 грн.

Пеня: 1547,25 х 1% х 117 днів (01 липня 2018 року - 25 жовтня 2018 року) = 1810,28 грн.

Пеня, що підлягає стягненню = сумі боргу 1547,25 грн.

Липень 2018 року: сума боргу 1978,25 - сплачено 800,00 = 1178,25 грн.

Пеня: 1178,25 х 1% х 86 днів (01 серпня 2018 року -25 жовтня 2018 року) = 1013,30 грн.

Серпень 2018 року: сума боргу 972,00 грн. (з урахуванням працевлаштування ОСОБА_2 у серпні 2018 року, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та відсутності у матеріалах справи квитанцій на підтвердження сплати аліментів за серпень 2018 року).

Пеня: 972,00 х 1% х 55 днів (01 вересня 2018 року - 25 жовтня 2018 року) = 534,60 грн.

Вересень 2018 року: сума боргу 972,00 - сплачено 500,00 = 472,00 грн.

Пеня: 472,00 х 1% х 25 днів (01 жовтня 2018 року - 25 жовтня 2018 року) = 118,00 грн.

Отже, загальна сума пені, що підлягає стягненню, складає: 198,75 + 298,75 грн. + 764,00 грн. + 764,00 грн. + 464,00 грн. + 774,00 грн. + 774,00 грн. + 474,00 грн. + 774,00 грн. + 774,00 грн. + 774,00 грн. + 805,90 грн. + 817,50 грн. + 817,50 грн. + 817,50 грн. + 817,50 грн. + 817,50 грн. + 817,50 грн. + 817,50 грн. + 817,50 грн. + 960,00 грн. + 960,00 грн. + 960,00 грн. + 660,00 грн. + 960,00 грн. + 960,00 грн. + 960,00 грн. + 960,00 грн. + 960,00 грн. + 960,00 грн. + 960,00 грн. + 960,00 грн. + 1151,25 грн. + 1151,25 грн. + 1151,25 грн. + 1151,25 грн. + 1151,25 грн. + 1151,25 грн. + 1151,25 грн. + 1151,25 грн. + 1151,25 грн. + 851,25 грн. + 851,25 грн. + 851,25 грн. + 1426,00 грн. + 1126,00 грн. + 1126,00 грн. + 1265,00 грн. + 1265,00 грн. + 1565,00 грн. + 1297,00 грн. + 1648,50 грн. + 1348,50 грн. + 1648,50 грн. + 1648,50 грн. + 1351,90 грн. + 1670,00 грн. + 645,25 грн. + 1348,50 грн. + 1021,00 грн. + 1447,25 грн. + 1547,25 грн. + 1013,30 грн. + 534,60 грн. + 118,00 грн. = 64 375,45 грн.

ОСОБА_2 до суду першої інстанції надані копії квитанцій про сплату аліментів на користь ОСОБА_1 : від 10 лютого 2018 року на суму 350,00 грн., від 20 лютого 2018 року на суму 400,00 грн., від 26 лютого 2018 року на суму 300,00 грн., від 29 березня 2018 року на суму 450,00 грн., від 06 квітня 2018 року на суму 400,00 грн., від 24 квітня 2018 року на суму 400,00 грн., від 12 травня 2018 року на суму 400,00 грн., від 05 червня 2018 року на суму 400,00 грн., від 14 липня 2018 року на суму 800,00 грн., від 01 вересня 2018 року на суму 500,00 грн. (а. с. 100-102). Всі ці платежі враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку пені станом на 01 лютого 2019 року.

Враховані вони і в уточненому розрахунку пені, наданому позивачем, та розрахунку, проведеному судовою колегією.

Враховує судова колегія до розрахунку і квитанцію від 25 квітня 2015 року на суму 300,00 грн., яку не врахував суд першої інстанції, у зв`язку з чим, виходячи з формули нарахування пені, зменшує суму пені з 64 652,68 грн. до 64 375, 68 грн., змінивши рішення суду саме в розмірі суми пені.

Інші квитанції, які надані відповідачем, а саме, квитанція від 23 листопада 2018 року на суму 300,00 грн., від 13 березня 2013 року на суму 31 328, 14 грн., від 05 червня 2018 року на суму 5642, 53 грн. судовою колегією не приймаються, оскільки, позивач обмежила період стягнення пені до жовтня 2018 року та останній місяць, за який вона просила стягнути пеню вересень 2018 року. При цьому, як вбачається з розрахунку пені позивач не просила стягнути з відповідача пеню за березень та квітень 2013 року. Згідно розрахунку державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мінькової В.В. заборгованість в сумі 31 328,14 грн. погашена, та відповідних позовних вимог про стягнення пені за березень та квітень 2013 року ОСОБА_1 не заявлено. Сума 5642,53 грн. сплачена у виконавчому провадженні ВП №52030323 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Харківської міської ради коштів, що виплачені з Державного бюджету у вигляді тимчасової державної допомоги ОСОБА_1 та не є аліментами (а. с. 101 зворот).

Крім цих квитанцій до апеляційної скарги ОСОБА_2 додано копії інших квитанцій про сплату аліментів, щодо яких судова колегія зазначає наступне.

Квитанції від 06 квітня 2013 року на суму 714,00 грн. та 700,00 грн. не приймаються до уваги, оскільки позивач не просила стягнути пеню за березень та квітень 2013 року (а. с. 192, 198);

квитанція від 23 листопада 2018 року на суму 800,00 грн. надавалася до суду першої інстанції та не має значення для вирішення справи, оскільки позивач обмежила період стягнення пені до жовтня 2018 року та останній місяць, за який вона просила стягнути пеню вересень 2018 року (а. с. 193);

квитанції про сплату аліментів за 2010-2012 роки не приймаються до уваги, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо стягнення пені за цей період (а. с. 194-197);

квитанції від 10 травня 2013 року на суму 500,00 грн., 17 червня 2013 року на суму 400,00 грн., від 18 вересня 2013 року на суму 300,00 грн., від 30 грудня 2013 року на суму 300,00 грн. враховані у розрахунку заборгованості державним виконавцем та у розрахунку пені (а. с. 199-200);

квитанції від 10 лютого 2018 року на суму 350,00 грн., від 20 лютого 2018 року на суму 400,00 грн., від 26 лютого 2018 року на суму 300,00 грн., від 01 вересня 2018 року на суму 500,00 грн. надавались до суду першої інстанції, враховані у розрахунку заборгованості державним виконавцем та у розрахунку пені (а. с. 201, 203).

Копії інших квитанцій, додані до апеляційної скарги, є нечитабельними в частині дати та суми платежу, отже, судова колегія позбавлена можливості надати їм відповідну правову оцінку. Відповідачем рукописно зазначено, що це платежі від 29 березня 2018 року на суму 450,00 грн., 06 квітня 2018 року на суму 400,00 грн., 24 квітня 2018 року на суму 400,00 грн., 12 травня 2018 року на суму 400,00 грн. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості державного виконавця та розрахунку пені, у них зазначені суми враховані (а. с. 201-202, 152, 156).

Довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «ПГ-Ремикс» №1 від 06 лютого 2019 року також не може бути прийнята до уваги, оскільки з неї вбачається, що з заробітної плати ОСОБА_2 проводиться утримання аліментів лише з жовтня 2018 року, однак позивач обмежила період, за який просила стягнути пеню, вереснем 2018 року.

Доводи ОСОБА_2 щодо того, що у виникненні заборгованості немає його вини, оскільки несвоєчасна сплата аліментів обумовлена поважними причинами, серед яких, перебування на його утриманні дружини, сина-інваліда, непрацездатної матері, а також його участь у проведенні антитерористичної операції, судовою колегією не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення є порушенням у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії, надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За аналогією із цивільним законодавством слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 359/9950/16-ц, провадження № 61-29146св18); Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року (справа № 572/1689/16-ц, провадження № 61-311 св 17).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Тобто, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Як вбачається з матеріалів справи доказів існування зазначених обставин відповідачем не надано.

В обґрунтування поважності причин прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 посилається на перебування на його утриманні сина від другого шлюбу, який є інвалідом, та дружини ОСОБА_5 , а також матері - ОСОБА_13 , яка є інвалідом третьої групи.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 46).

З виписки з історії розвитку дитини ОСОБА_14 від 19 липня 2017 року вбачається, що він є дитиною - інвалідом, знаходиться на диспансерному обліку у невролога, проходить курси реабілітації та стаціонарного лікування, зокрема, в Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавець, де перебував з 07 січня 2013 року по 19 січня 2013 року, з 16 червня 2014 року по 28 червня 2014 року, з 15 грудня 2014 по 27 грудня 2014 року, з 07 вересня 2015 року по 19 вересня 2015 року, з 28 квітня 2017 року по 12 травня 2017 року (а. с. 47-49).

З виписок з історії хвороби ОСОБА_14 вбачається, що він проходив курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця з 22 січня 2018 року по 02 лютого 2018 року, з 30 квітня 2018 року по 11 травня 2018 року (а. с. 50-51).

Як вбачається з копії посвідчення ОСОБА_5 , серія НОМЕР_1 від 14 липня 2010 року, вона отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда з 01 липня 2010 року по 30 квітня 2012 року у розмірі 881,80 грн., з 01 травня 2012 року по 30 квітня 2017 року у розмірі 1041,10 грн., з 07 квітня 2017 року по 01 травня 2022 року у розмірі 2561,90 грн.

ОСОБА_5 своєю заявою, що додана до апеляційної скарги, підтверджує, що мешкає однією сім`єю з ОСОБА_2 . Вони виховують її дочку від першого шлюбу та спільного сина ОСОБА_14 , який є інвалідом. ОСОБА_2 приймає активну участь у лікуванні і вихованні сина, супроводжує їх до м. Трускавець на лікування кожні 3 місяці, тому не може влаштуватися на більш оплачувану роботу, відводить та забирає дитину зі школи два рази на тиждень. Також на його утриманні перебуває мати інвалід (а. с. 190).

Водночас, з копії паспорта ОСОБА_5 , доданого до апеляційної скарги, вбачається, що шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано рішенням суду від 11 вересня 2015 року (а. с. 191 зворот).

Доказів того, що ОСОБА_2 дійсно утримує ОСОБА_5 , та їх дитину від спільного проживання матеріали справи не містять.

Мати відповідача - ОСОБА_13 є інвалідом третьої групи з 01 серпня 2017 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №682166 від 07 серпня 2017 року (а. с. 108).

З виписок з медичної карти стаціонарного хворого від 12 грудня 2016 року та 11 липня 2017 року вбачається, що ОСОБА_13 хворіє на бронхіальну астму 4 ступеня, гормонозалежну, персиструюча, тяжкий перебіг, не контрольована, тяжке загострення; дифузний пневмосклероз; емфізема легенів, ЛН ІІ ст., хронічне легеневе серце, НК І ст., хронічний алергічний риніт, та потребує нагляду пульмонолога та курсу лікування медичними препаратами (а. с. 107, 109).

Як вбачається з довідки Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України від 28 серпня 2018 року ОСОБА_13 отримує пенсію по інвалідності, яка у вересні 2017 року становила 1414,17 грн., з жовтня 2017 року по березень 2018 року 1457,04 грн. щомісячно, з квітня 2018 року по серпень 2018 року 1488,17 грн. щомісячно (а. с. 189).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року по справі №642/6542/17 за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), починаючи з 28 грудня 2017 року на час непрацездатності останньої. На виконання зазначеного рішення суду 19 липня 2018 року видано виконавчий лист №642/6542/17 (а. с. 106).

Разом з тим, матеріали справи містять докази неприязних стосунків між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а також між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , про які свідчить довідка Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області від 20 грудня 2018 року, з якої вбачається, що на ОСОБА_2 до органів поліції надходили скарги від колишньої дружини ОСОБА_5 про те, що за її місцем проживання ОСОБА_2 вчиняє сварки, виражається нецензурною лайкою, б`є її (звернення від 06 березня 2011 року та 29 вересня 2018 року). Також, до відділу поліції неодноразово надходили заяви та скарги на ОСОБА_2 від його матері ОСОБА_13 про те, що її син систематично вчиняє сварки, виражається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою (звернення від 08 березня 2015 року, 06 липня 2016 року, 16 жовтня 2016 року, 18 серпня 2018 року). Крім того, ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 122, ч. 1 ст. 51, ст. 173, ч. 1 ст. 178, ст. 126, ч.1, 2, 4 ст. 130 КУПАП (а. с. 91).

Виходячи з викладеного слід дійти висновку, що перебування на утриманні ОСОБА_2 сина від другого шлюбу, який є інвалідом, та колишньої дружини ОСОБА_5 не підтверджено належними та достатніми доказами, оскільки сама лише заява ОСОБА_5 , надана до апеляційної скарги, не може слугувати достатнім доказом таких обставин з урахуванням відомостей про те, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано, та вона зверталась до органів поліції зі скаргами щодо поведінки ОСОБА_2 .

Аліменти на утримання непрацездатної матері стягнуті з ОСОБА_2 лише у травні 2018 року, тоді як заборгованість за аліментами на утримання дочки утворилась значно раніше, ще з 2013 року, та за цей період відомостей щодо перебування ОСОБА_13 на утриманні сина не надано. Натомість у 2015, 2016 та 2018 роках ОСОБА_13 також зверталась до поліції із заявами щодо неправомірних дій свого сина, що свідчить про неприязні стосунки між ними у цей час.

Крім того, наявність у відповідача інших утриманців не є поважною причиною для несплати аліментів на утримання дочки та неналежного виконання ним обов`язку з утримання дитини, покладеного на нього як на батька законом, отже не звільняє його від вини за невиконання аліментних зобов`язань.

У разі недостатності доходу для надання утримання всім вищезазначеним особам ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Проте, він зазначає, що звернувся з позовом про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами та розстрочення сплати заборгованості лише у жовтні 2018 року, тоді як заборгованість виникла ще з 2013 року.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що зазначені відповідачем обставини не свідчать про відсутність його вини в утворенні заборгованості за аліментами.

Виходячи з обставин справи слід дійти висновку, що підстави для зменшення розміру неустойки на підставі частини 2 статті 196 СК України також відсутні.

Посилання ОСОБА_2 щодо участі в антитерористичній операції як на поважну причину несплати аліментів за цей період також не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, серія НОМЕР_2 , від 05 квітня 2017 року (а. с. 53).

У період з 14 грудня 2016 року по 16 лютого 2017 року ОСОБА_2 безпосередньо брав участь у проведенні антитерористичної операції у Донецькій області, що підтверджується довідкою військової частини № НОМЕР_3 від 31 жовтня 2017 року №777 (а. с. 61).

Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі, банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Проте, до спірних правовідносин ця норма застосуванню не підлягає, оскільки утримання дітей є безумовним обов`язком батьків, що визначений статтею 180 СК України. Зобов`язання зі сплати аліментів не є договірними та до них не можуть бути застосовані зазначені законодавчі обмеження щодо нарахування пені.

Сама по собі участь відповідача у антитерористичній операції не звільняє ОСОБА_2 від виконання обов`язку з утримання дочки та сплати аліментів, отже, така обставина не може бути визнана поважною причиною, через яку заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача.

Твердження ОСОБА_2 щодо того, що через наявну заборгованість за аліментами постановою державного виконавця його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, що перешкоджає йому працювати за межами України, вчасно сплачувати аліменти та вивезти сина-інваліда на лікування за межі України, лише підтверджують наявність у нього заборгованості за аліментами. Обмеження у праві виїзду за кордон не є поважною причиною невиконання зобов`язань зі сплати аліментів.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо того, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року по справі №642/10312/14-ц за позовом Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Харківської міської ради до нього, треті особи: ОСОБА_8 , Жовтневий відділ ДВС Харківського міського управління юстиції про стягнення сплаченої суми тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, стягнуто з нього грошові кошти у розмірі 12 857,70 грн., як такі, що виплачені з Державного бюджету у вигляді тимчасової державної допомоги, та рішення виконано ним у повному обсязі, не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_1 мала право на звернення за соціальною допомогою, та стягнення здійснених виплат з відповідача не має відношення до розміру його заборгованості зі сплати аліментів.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про витребування майна з чужого незаконного володіння, з якого вбачається, що у травні 2013 року ОСОБА_1 придбала автомобіль, частину авансового внеску за який сплатила з коштів, отриманих як аліменти на утримання дочки, що підтверджується наданими виписками по рахунку, з яких вбачається надходження на її картку аліментів, не приймається до уваги, оскільки зазначені події відбувались у травні 2013 року, та позивачем не заявлено вимог щодо стягнення пені за попередні місяці, отже надходження аліментів за попередній час нею не заперечується.

Обставини щодо використання ОСОБА_1 коштів, отриманих як аліменти, для придбання автомобіля, не є предметом розгляду у даній справі, та ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до ОСОБА_1 щодо нецільового використання аліментів.

Доводи ОСОБА_2 щодо недотримання судом першої інстанції норм процесуального права під час відмови у залученні доказів до матеріалів справи є безпідставними, оскільки за змістом частин 3, 4, 8 статті 83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву, та якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки ОСОБА_2 не обґрунтовано причин неподання доказів разом з відзивом на позов, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив йому у залученні нових доказів у відповідності до вимог статті 83 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи тривале неналежне виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків зі сплати аліментів на утримання дочки, ОСОБА_1 має право на стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 64 375,45 грн., з урахуванням всіх платежів, сплачених ОСОБА_2 в рахунок аліментів за період з травня 2013 року по вересень 2018 року.

За таких умов суму стягнення пені, визначену судом першої інстанції, необхідно зменшити з 64 652, 68 грн. до 64 375,45 грн. з підстав, зазначених вище.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено на 0,43%, та ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», підстав для перерозподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2019 року змінити в частині розміру суми пені та викласти рішення в цій частині в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення у сумі 64 375,45 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О.Бровченко

О.В. Маміна

Повний текст постанови складено 04 червня 2019 року.