ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року

по справі за заявою адвоката позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2017 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року заяву адвоката позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101), загальною площею 57,8 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі Договору дарування від 12 вересня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та зареєстрованого за реєстраційним №3417, до виконання рішення суду.

Копію ухвали направлено на виконання Дніпровському районному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, для відома - сторонам у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року про застосування заходів забезпечення позовуу справі № 201/17165/17 і прийняти нову якою відмовити в задоволенні заяви адвоката позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 рокувід інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди . Ціна позову 378 118,37 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 січня 2019 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява адвоката позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а саме: накласти арешт, шляхом заборони відчуження і розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 57,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта 101), та квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 31,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта 04), які належать ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заяви позивача зазначає, що небажання ОСОБА_1 погашати завдану ОСОБА_3 матеріальну і моральну шкоду завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може спричинити дії, спрямовані на відчуження ним свого особистого майна з метою ухилення від сплати. Тому є необхідність запобігти відчуженню особистого майна відповідача ОСОБА_1 , якщо не вжити заходів, то це може унеможливити виконання позитивного для позивачки рішення суду про відшкодування збитків, якщо воно буде прийняте.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не наведено вмотивованого обґрунтування, що сам цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Також, не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову і не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У частині 3 ст. 150 ЦПК України зазначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №144859121 сформованої 26.12.2018 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101) та квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта 04).

Згідно правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,8 кв.м., а саме договору дарування від 12 вересня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та зареєстрованого за реєстраційним №3417, вартість зазначеної квартири складає 917 028,00 грн., що у більш ніж два рази перевищує ціну позову.

Тобто, вжиті заходи забезпечення є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, оскільки заява адвоката позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову не є вмотивованою та такою яка не обґрунтована належними доказами, а також не наведено жодних доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду у разі задоволення позову, тому судом першої інстанції не з`ясовані всі обставини справи та не досліджено матеріали справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 рокускасуванню і в задоволені заяви адвоката позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року -скасувати.

В задоволенні заяви адвоката позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 384,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича