Справа № 202/8275/18
Провадження № 2/202/1005/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 травня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої-судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Дівіндір Н.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з 13 вересня 2008 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом із відповідачем проживали в квартирі АДРЕСА_1 . В серпні 2011 року особовий рахунок на дану квартиру був оформлений на її ім`я. 31.10.2012 року шлюб між нею і відповідачем був розірваний. Вказує, що відповідач фактично не мешкає у вказаній квартирі з жовтня 2009 року.

За цих підстав, посилаючись на положення статті 71 ЖК України, позивач ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зняти відповідача з реєстрації місця проживання за даною адресою.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2019 року було відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядами за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, свого відзиву на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2008 року.

Мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час шлюбу сторони проживали однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 ), ордер на яку 24 січня 1961 року був виданий виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради депутатів бабці відповідача ОСОБА_4 , а в подальшому відповідно до рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 376 від 17 серпня 2011 року «Про зміну умов договору найму житлових приміщень» по взаємній згоді ОСОБА_2 та членів сім`ї особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 був змінений на позивача ОСОБА_1

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно з цим рішенням з 10 жовтня 2012 року сторони проживають окремо.

Також судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою, знаходиться в комунальній власності, складається із двох жилих кімнат загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м.

Крім того встановлено, що користування цією квартирою було предметом судового спору між сторонами.

Так, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовлено.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 було відмовлено.

Зазначене рішення мотивовано технічною неможливістю проживання в квартирі декількох сімей та виділення ОСОБА_1 окремою кімнати.

При цьому з пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що на сьогодні одну кімнату займає вона з чоловіком ОСОБА_9 , шлюб з яким укладено 15 серпня 2014 року, та малолітнім сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іншу кімнату займає дочка ОСОБА_3 , якій майже 15 років.

Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Виходячи з вказаних положень закону, особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у випадку, коли вона була відсутня в ньому понад шість місяців і без поважних причин.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім`ї наймача права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. При цьому вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, у зв`язку з чим указане питання повинно вирішуватися судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Заявляючи позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач з жовтня 2009 року не проживає в цьому житлі.

Однак суд враховує, що після розірвання шлюбу між сторонами наявний спір щодо користування вищевказаною квартирою, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року встановлений факт створення ОСОБА_1 перешкод у користуванні ОСОБА_2 цим житлом.

Крім того, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у визначенні порядку користування вищевказаною квартирою з огляду на технічну неможливість проживання в ній декількох сімей, оскільки одну кімнату займає подружжя ОСОБА_9 разом із малолітнім сином, іншу - дочка сторін ОСОБА_3 , 2004 року народження.

Суд приймає до уваги, що на сьогодні зазначені обставини не змінилися, що підтвердила сама позивач у судовому засіданні.

Отже, виходячи зі встановлених обставин справи та характеру відносин між сторонами, не можна вважати, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі без поважних причин, оскільки у зв`язку з проживанням у спірній квартирі позивачки разом із новим чоловіком та двома дітьми, проживання в квартирі ОСОБА_2 є неможливим. Тим більше, що позивач у судовому засідання зазначила, що ОСОБА_2 має нову сім`ю.

Враховуючи наведене, підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на неї та не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного тексту заочного рішення 7 червня 2019 року.

Суддя Н.Ю. Марченко