Справа № 126/136/19
Провадження № 2/126/432/2019
"21" травня 2019 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд
в складі головуючого судді Губко В.І.
секретар Бурлака А. .І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання ,-
ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом, в якому просить розірвати договір довічного утримання (догляду) від 19 січня 2018 року, укладений між нею та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Гонтарук Т.І., зареєстрований в реєстрі за № 53 та повернути їй у власність майно передане нею у власність відповідача згідно з вказаним договором - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , який розташований в АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обрунтовані тим, що 19 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір довічного утримання (догляду), який посвідчений приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Гончарук Т.І., зареєстрований в реєстрі за № 52.
Відповідно до вказаного договору довічного утримання, належний позивачці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 перейшов у власність відповідачки.
Відповідач в свою чергу, згідно із вказаним договором, повинна довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати харчуванням, доглядом та необхідною допомогою, забезпечити позивача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами. Розмір матеріального забезпечення харчування, одяг, медичний догляд та необхідна допомога визначена сторонами в розмірі 1000 гривень щомісячно. Цей розмір підлягає індексації у порядку встановленому законом.
Відповідач не має змоги надавати позивачці допомогу по догляду та виконувати умови договору довічного утримання, так як обіцяла до укладення договору, оскільки вона проживає в с . Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області та після укладення договору довічного утримання жодного разу не приїздила до позивачки та жодної матеріальної допомоги не надає, на телефонні дзвінки не відповідає.
Позивачка ОСОБА_1 надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з"явилася , хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи у суді, про причини неявки не повідомила .
Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 19 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Гонтарук Т.І. та зареєстрований за № 52.
Згідно п.1 договору позивачка передала у власність ОСОБА_2 належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_2 зобов"язується забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору.
Так, згідно до п.3 договору обов`язок відповідача по наданню довічного утримання визначався у вигляді: забезпечення ОСОБА_1 житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку з господарськими будівлями та спорудами; щоденного 3-разового харчування у вигляді сніданку, обіду та вечері, з використанням для приготування їжі овочів, молочних рибних та м`ясних продуктів; забезпечення придатним для носіння одягу та взуттям; надання необхідного догляду та допомоги в побуті (прання постільної білизни, санітарно-гігієнічне вологе прибирання приміщення, виклик дільничного лікаря та спеціалістів вузького профілю по мірі необхідності, ремонт побутової техніки, поточний ремонт квартири по мірі необхідності); згідно з рецептами лікарів забезпечувати належними лікувальними засобами, незалежно від їх вартості; забезпечення всіма необхідними медичними оглядами та виконання всіх вказівок лікарів; оплати за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів. Грошова оцінка зазначених у договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається в цілому в розмірі 1000 грн., з індексацією у порядку встановленому законом.
Проте, як стверджує позивач, відповідач не виконував умови договору належним чином.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.
Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.
Згідно з ч.1 ст.756 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.
В розумінні ч.1 ст.756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.
З врахуванням вище вказаних норм закону та приймаючи до уваги те, що відповідачка не надала суду заперечень з приводу обставин зазначених у позовній заяві, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 526, 610, 651, 744, 755, 756 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 259, 265, 2180 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити повністю.
Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 19 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Гонтарук Т.І. та реєстрований в реєстрі за № 52.
Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок -А , загальною площею 88,7 кв.м., житловою площею 60,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами : а-тамбур, а1-вхідний майданчик, а2-вхідний майданчик , а3-погріб , Б-сарай, Г -гараж, В-літня кухня, Т-туалет, 1-3 огорожа , що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , 34.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В. І. Губко