ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/325/18Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/817/237/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Підгаєцького районного суду від 27 листопада 2018 року (головуючий суддя Горуц Р.О., дата виготовлення рішення не вказана) у цивільній справі № 605/325/18 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 24 листопада 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк"та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідач не виконала умови кредитного договору належним чином, у зв"язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 30514,32 грн., позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Підгаєцького районного суду від 27 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким його вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про звернення позивача з позовом в суд після спливу трирічного строку позовної давності не відповідає обставинам справи. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ст. 257 ЦК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно з анкетою-заявою та довідкою про карти клієнта Відповідач згідно кредитного договору отримала картки НОМЕР_1, НОМЕР_2, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня місяця 05.2018 року, тобто до 31 травня 2018 року. Факт отримання кредитної картки Відповідачем не заперечуються та позивачем надано розрахунок заборгованості та виписка по рахунку клієнта, з якого чітко вбачається, що Відповідач користувався вказаною карткою, знімав кошти з банкоматів. здійснював оплату у магазинах та через термінали самообслуговування, вказані операції є неможливими без фізичного пред'явлення кредитної картки. Враховуючи вищезазначене та керуючись правовою позицією ВСУ яка викладена в постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 вважає, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦКУ), тобто з 31 травня 2018 року. Банком подано позовну заяву до суду у червні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала та пояснила, що у березні 2015 року у відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк" м. Івано-Франківськ сплатила у касу банку 2000 грн. Працівником банку платіжну картку шляхом розрізання було знищено та повідомлено її про припинення договору повною сплатою за договором. Інша платіжна картка їй не видавалася.

Представник позивача будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24 листопада 2012 року відповідач отримала кредит в розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_1 своїм підписом у анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті «ПриватБанк» складає між нею та банком договір.

Відповідач взяті на себе зобов"язання перед банком, згідно розрахунку заборгованості, копію якого долучено до поданої позовної заяви на підтвердження викладених у ній обставин, припинила виконувати 28 квітня 2015 року.

У зв'язку із невиконанням зобов"язань передбачених умовами вищевказаного кредитного договору, у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка станом на 24 травня 2018 року згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 24 листопада 2012 року складається з наступного:

- 1110,18 грн. - заборгованість за кредитом;

- 23974,89 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 3500 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1429,25 - штраф (процентна складова).

Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед Банком по даному кредитному договору становить 30514,32 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що сплату коштів за кредитом визначено періодичними щомісячними платежами, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів обчислюється із моменту настання строку погашення чергового платежу, позивач за захистом права звернувся після спливу трирічного строку позовної давності.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до абзацу 2 ч. 5 даної статті за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно із ч. 4 ст. 267 Цивільного Кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Змістом ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положенням ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року справа №532/131/16-ц.

Отже, в даному випадку в банку право на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд виникло 28 квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено, що позивачка просила застосувати строк позовної давності до винесення судом рішення.

З врахуванням встановлених обставин у справі а також що позовна заява в суд про стягнення заборгованості подана у червні 2018 року, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивач за захистом порушеного права звернувся по спливу позовної давності.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи у скарзі про те, що відповідач отримала картки НОМЕР_1, НОМЕР_2, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня місяця 05.2018 року, тобто до 31 травня 2018 року і цей факт нею не заперечується, оскільки відповідно до пояснень відповідачки дана обставина нею не визнається, а позивачем на підтвердження даного факту не надано будь-якого доказу.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Підгаєцького районного суду від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 4 березня 2019 року.

Головуючий -

Судді -