04.10.2019 Справа № 331/1315/2019
Провадження № 4-с/331/17/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

при секретарі Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Амельченко Дем*яна Дем*яновича на дії головного державного виконавця Бердянського відділу державної виконавчої служби в Запорізькій області Ткаля Д.О. стосовно винесення Постанови ВП № 37634737 про арешт коштів боржника, стягувані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: ПАТ КБ «Приватбанк», -

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_1 адвоката Амельченко Дем*ян Дем*янович звернувся до суду зі скаргою на дії Головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Ткаля Дмитра Олександровича.

В обґрунтування скарги зазначив, що Жовтневим районним судом м. Запоріжжя була прийнята постанова по справі № 1-в/331/89/2016 від 11.03.2016 року, згідно якої було подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, стягувач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено.

Замінено боржника ОСОБА_4 у зведеному виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 на користь фізичних осіб суми боргу, до складу якого входить виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1/0808/466/2012 року від 17.04.2013 року, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми боргу 300000,00 грн.

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1/0808/466/2012 року від 17.04.2013 року, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми боргу 300000,00 грн. - на ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року по справі № 11-кп/778/753/16 було апеляцію ОСОБА_1 та ОСОБА_5 залишено без задоволення, а Ухвалу Жовтневого суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року без змін.

Отже, вказана Постанова суду вступила в законну силу і скаржника було замінено у зведеному виконавчому провадженні.

У відділі ДВС Бердянського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь фізичних осіб суми боргу, до складу якого входить виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1/0808/466/2012 року від 17.04.2013 року виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми боргу 300000,00 грн. виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1/0808/466/2012 року від 17.04.2013 року виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми боргу 300000,00 грн.

05.03.2014 року боржник, а саме ОСОБА_4 помер, про що свідчить актовий запис номер 1326 від 06.03.2014 року згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 .

Спадкоємцями першої черги є його рідні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які 07.08.2014 року написали заяви на прийняття спадщини, після померлого батька.

Однак, на даний час, спадкова справа ще не закрита, перелік майна, котрий повинен бути включений до складу спадщини та в наступному поділеним між спадкоємцями, нотаріусом ще не виявлений та не сформований. Також, як і не сформований повний перелік усіх спадкоємців по справі. Свідоцтва про право на спадщину ніхто ще не отримав.

Відповідно до статті 1231 Цивільного кодексу України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Відповідно до ЦПК правонаступник сторони або третьої особи залучається до участі у справі у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

При цьому, вступаючи у цивільний процес, особа повинна підтвердити своє правонаступництво, наприклад, надати свідоцтво про право на спадщину.

ОСОБА_5 не отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , відсутня вартість майна, яке було одержане ним у спадщину та за рахунок якого буде відшкодовуватися заборгованість.

Вказана позиція викладена в Ухвалі апеляційного суду Запорізької області від 08.10.2015 року, якою ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2015 року в справі скасовано, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

В останній зазначено, що «вирішуючи питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд першої інстанції правильно виходив з того, що правонаступниками померлого ОСОБА_4 є його спадкоємці ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 , які звернулись в нотаріальну контору про прийняття спадщини і згідно повідомлення приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області увійшли до кола осіб, що прийняли спадщину за законом, в рівних частках кожний.

Проте, судом не враховано, що за змістом ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218,1231 ЦК України ).

В супереч зазначеним нормам закону, суд не з`ясував обсяг успадкованого майна і помилково поклав обов`язок по відшкодуванню суми боргу на правонаступників в повному обсязі.

Таким чином, суд у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України (стара редакція) зазначених вимог закону не врахував, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та розглянув подання державного виконавця з порушенням порядку його вирішення.

Враховуючі зазначені порушення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції вважає, що ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2015 року не можна вважати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.»

Провадження по справі закрито ухвалою суду згідно п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Тобто, ОСОБА_1 було передчасно замінено у виконавчому провадженні, тому що не можливо встановити те майно за рахунок якого спадкоємця будуть відшкодовувати нанесену боржником шкоду, а також повне коло осіб котрі є спадкоємцям.

Суд першої інстанції приймаючи постанову, якою задовольнив подання державного виконавця проігнорував вищевказану Ухвалу Апеляційного суду та не встановив перелік майна, за рахунок якого спадкоємця будуть відшкодовувати шкоду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Окрім того, суд першої інстанції проігнорував лист від приватного нотаріуса, яким було чітко зазначено, що відсутній перелік майна, котрий був успадкований ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також: сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

14.05.2018 року поштою було отримано Постанову про арешт коштів боржника від 03.05.2018 року по ВП № 37634737, де зазначено, що накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника в межах вартості майна одержаного у спадщину.

Виконуючи вказану постанову ПАТ КБ «Приватбанк» було заблоковано всі грошові кошти скаржника, при цьому ці грошові кошти не є успадкованими, тому що на даний час жодного майна у спадщину отримано не було. А тому фактично, державний виконавець в порушення ст. 1231 ЦК України, буде стягувати з боржника грошові кошти, які належать йому особисто, а не ті котрі були отримані у спадщину.

Тобто, державний виконавець вийшов за межі своїх повноважень та не перевірив факт надходження на рахунки грошових коштів від продажу спадкового майна. А це є грубим порушенням закону та прав заявника, грошові кошти якого було заблоковано, тому що перестали існувати засоби для проживання. Отже Постанова від 03.05.2018 року є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії,, зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; виконавець зобов`язаний: надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки, тощо..

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить суд визнати дії головного державного виконавця Бердянського відділу державної виконавчої служби в Запорізькій області Ткаля Д.О. неправомірними стосовно винесення Постанови ВП №37634737 про арешт коштів боржника від 03.05.2018 р.; зобов`язати головного державного виконавця Бердянського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Запорізькій області Ткаля Д.О. усунути порушення, а саме скасувати Постанову ВП №37634737 про арешт коштів боржника від 03.05.2018 року винесену при примусовому виконанні виконавчого листа 1/0808/466/2012 від 17.04.2013 року виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Амельченко Д.Д. скаргу підтримав, наполягав на скасуванні судом постанови про арешт коштів боржника від 12.02.2019 р.

Державний виконавець Ткаль Д.С. надав суду пояснення в режимі відеоконференції в порядку ст. 212 ЦПК України. Пояснив, що згідно з Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ЄУН 0809/4048/2012 № 1-в/ЗЗ 1/89/2016 від 11.03.2016 року замінено сторону у зведеному виконавчому провадженні за виконавчими листами від 17.04.2013 по кримінальній справі № 1/0808/466/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 моральної шкоди по 300 000 гривень кожному, замінивши боржника з ОСОБА_4 на його правонаступників ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в солідарному порядку в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області № 11-кп/778/753/16 від 11.05.2016 року ухвалу Жовтневого районного суду від 11.03.2016 року залишено без змін. Тобто даною ухвалою встановлено, що дане рішення суду виконується в солідарному порядку в межах вартості майна, отриманого в спадщину, а не за рахунок майна отриманого в спадщину як трактує заявник. Цією ж ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя встановлено, що право на спадкове майно виникло у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 після відкриття спадщини, а відсутність у них свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті боржника ОСОБА_4 не звільняє їх від обов`язку відповідати за борговими зобов`язаннями спадкодавця.

На момент смерті і до теперішнього часу за померлим ОСОБА_4 зареєстроване наступне майно, яке фактично ОСОБА_5 та ОСОБА_1 набули в спадщину подавши заяви про прийняття спадщини:

- самохідне шасі Т-16, д/н НОМЕР_2 ;

- трактор колісний Т-150К, д/н НОМЕР_3 ;

- трактор колісний Т-150К, д/н НОМЕР_4 ;

- трактор колісний МТЗ-82, д/н НОМЕР_5 ;

- комбайн зернозбиральний NEW HOLLAND ТС5080, д/н НОМЕР_6 ;

- трактор колісний Беларус-920, д/н НОМЕР_7 ;

- автомобіль вантажний ГАЗ 3309, д/н НОМЕР_8 ;

- причіп ГКБ 8350, д/н НОМЕР_9 ;

- автомобіль вантажний КАМАЗ 5320, д/н НОМЕР_10 ;

- автомобіль легковий ВАЗ 21120, д/н НОМЕР_11 ;

- причіп ГКБ 819, д/н НОМЕР_12 ;

- автомобіль вантажний ГАЗ 4301, д/н НОМЕР_13 ;

- земельна ділянка площею 0,6677га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Визволення АДРЕСА_2 . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 125250 від 17.02.2011 року;

- земельна ділянка площею 0,1044 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП НОМЕР_14 від 29.04.2002 року;

- будинок житловий з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною вартістю 335 184 грн., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 474691;

- нежитлова будівля «Маслоцех», загальною вартістю 28 203 грн., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 848046;

- нежитлова будівля «Ангар», загальною вартістю 203 573 грн., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 848255;

- будівлі та споруди ангару, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 28785190.

- будинок житловий з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною вартістю 50 976 грн., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 24889671.

Тобто, вартості спадкового майна достатньо для погашення заборгованості боржника за виконавчими листами у кримінальній справі № 1/0808/466/2012 і державний виконавець не виходив за межі своїх повноважень. Посилання на відсутність переліку майна, котре було успадковане ОСОБА_5 та ОСОБА_1 може свідчити лише про те, що державному виконавцеві відомо не про все майно отримане у спадщину.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_5 фактично не погоджується з висновками Жовтневого районного суду м. Запоріжжя викладеними в ухвалі від 11.03.2016 року та висновками Апеляційного суду Запорізької області викладеними в ухвалі від 11.05.2016 року, але ці обставини не можуть бути предметом розгляду у справі за скаргою на дії державного виконавця.

Посилаючись на вищенаведені обставини, просить суд у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Стягувачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 буди повідомлені належним чином про час та місце судових засідань, до суду не з`явились, про причину неявки суд не повідомили.

Представник заінтересованої особи ПАТ КБ «Приватбанк» надав суду письмові пояснення, в яких скаргу не визнав, вважав її необґрунтованою.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 року ОСОБА_4 визнано ванним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за рахунок відшкодування моральної шкоди по 300000 гривень кожному.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.03.2013 року вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін.

17.04.2013 року судом було видано виконавчі листи, які були пред`явлені до відділу ДВС Бердянського МРУЮ до виконання. 18.04.2013 року державним виконавцем Пугачовою А.В. відкрито виконавчі провадження (ВП № 07634629 та ВП № 37634737) з виконання вказаних виконавчих листів.

05.03.2014 року боржник ОСОБА_4 помер, що підтверджується актовим записом номером 1326 від 06.03.2014 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Спадкоємцями першої черги є його рідні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які 07.08.2014 року написали заяви на прийняття спадщини, після померлого батька. На час розгляду скарги в суді, свідоцтво про право на спадщину спадкоємці не отримали.

11.03.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя була прийнята постанова по справі № 1-в/331/89/2016, згідно якої задоволено подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, стягувач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження.

Замінено боржника ОСОБА_4 у зведеному виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 на користь фізичних осіб суми боргу, до складу якого входить виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1/0808/466/2012 року від 17.04.2013 року, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми боргу 300000,00 грн.

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1/0808/466/2012 року від 17.04.2013 року, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 суми боргу 300000,00 грн. - на ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року по справі №11-кп/778/753/16 було апеляцію ОСОБА_1 та ОСОБА_5 залишено без задоволення, а Ухвалу Жовтневого суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року без змін.

У відділі ДВС Бердянського МРУЮ на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь фізичних осіб суми боргу, до складу якого входить виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1/0808/466/2012 року від 17.04.2013 року виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми боргу 300000,00 грн. виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1/0808/466/2012 року від 17.04.2013 року виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми боргу 300000,00 грн.

Державним виконавцем 03.05.2018 року винесена оскаржувана постанова про арешт коштів боржника (ВП №37634737 ), згідно з якою було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення в межах вартості майна одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає ЗУ «Про виконавче провадження», згідно зі ст. 3 якого примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

За положеннями ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. З ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис.

Статтею 10 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права боржника), у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, аба боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно наданих суду доказів, вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 року в частині стягнення на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за рахунок відшкодування моральної шкоди по 300000 гривень кожному, не виконано.

При перевірці майнового стану боржника було встановлено, що за боржником зареєстровано сільськогосподарську техніку, нерухоме майно, автотранспортні засоби та інше рухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року по справі № 11-кп/778/753/16 зазначено, що: «згідно до ч. 2 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя, а відповідно до ч. 4 ст. 1231 ЦК України майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець. який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, право на спадкове майно виникло у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 після відкриття спадщини, а відсутність у них свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті боржника ОСОБА_4 не звільняє їх від обов`язку відповідати за борговими зобов`язаннями спадкодавця.»

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ніяк не обґрунтував з яких причин боржник не отримує свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З вищенаведеного слід, що рішення суду повинно бути виконано в межах вартості майна отриманого в спадщину, а не за рахунок майна отриманого спадщину, а тому, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова державного виконавця 03.05.2018 р. згідно з якою було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 , є законною та обґрунтованою.

Інші доводи скаржника зводяться до незгоди з раніш прийнятими рішеннями судів, які набрали законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 255, 447, 448 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у зв`язку з необґрунтованістю в задоволенні скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Амельченко Дем*яна Дем*яновича на дії головного державного виконавця Бердянського відділу державної виконавчої служби в Запорізькій області Ткаля Д.О. стосовно винесення Постанови ВП № 37634737 про арешт коштів боржника, стягувані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: ПАТ КБ «Приватбанк»

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідних положень ЦПК України, до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя М.В. Антоненко