Справа № 682/1337/16-ц
Провадження № 2/682/3/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючого судді Зеленської В.І,

з участю секретаря судових засідань Козир О.П.,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживачів та визнання недійсними з моменту укладення кредитного договору, додатку № 2 - Графіку погашення кредиту до кредитного договору, іпотечного договору, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

26.05.2016 р ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк", треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання недійсним з моменту укладення кредитного договору № HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4, про визнання недійсним з моменту укладення додатку № 2, а саме "Графік погашення кредиту" до кредитного договору № HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4, а також про визнання недійсним з моменту укладення іпотечного договору № 5184 від 12.08.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у Графіку погашення кредиту (Додаток № 2 до кредитного договору № HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року) невірно вказані суми щомісячних платежів, що підлягають сплаті позивачем в рахунок погашення заборгованості по кредиту, внаслідок чого сума повернення кредиту необгрунтовано збільшена на 17 401 доларів США. Крім цього, на момент укладення кредитного договору Приватбанком не надана позивачу інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а саме: не визначено абсолютного значення здорожчання кредиту, що вказує на приховування реальних даних про вартість кредиту. Тому позивач вважає, що Приватбанк при укладенні кредитного договору № HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року навмисно ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, що потягло укладення кредитного договору поза вільним волевиявленням позивача на укладення договору на умовах, що суперечать його волі, і тому такий кредитний договір та додаток до нього №2, яким встановлено Графік погашення кредиту, є недійсним. Як наслідок,, просить також визнати недійсним іпотечний договір № 5184 від 12.08.2008 року, укладений між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4 з метою забезпечення кредитного договору № HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року.

30.08.2018 р на стадії підготовчого судового засідання ОСОБА_4 подав до суду позовну заяву про зміну підстав позову, в якій прость визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір № HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року, укладений між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4, визнати недійсним з моменту укладення додаток № 2 до кредитного договору № HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4, а саме - "Графік погашення кредиту", а також визнати недійсним з моменту укладення іпотечний договір № 5184 від 12.08.2008 року, укладений між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4 з метою забезпечення кредитного зобов'язання.

Заява про зміну підстав позову обгрунтована тим, що в результаті судово-економічної експертизи встановлено, що розрахований Приватбанком розмір щомісячного ануїтентного платежу не відповідає розміру, зазначеному у кредитному договорі, різниця в сторону завищення складає 12,2 долари США, а реальна процентна ставка становить 23,4 % річних, а не 15% річних, як визначено у договорі. Таким чином за весь період повернення боргу сума, що перевищує встановлений договором розмір погашення кредиту, складає 2928 доларів США. Таким чином Приватбанк умисно приховав реальні дані про вартість кредиту вцілому. Вважає, що кредитний договір № HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року, укладений між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ним під впливом обману, без вільного його волевиявлення на укладення договору на умовах, які були від нього приховані. Тому просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що 12.08.2008 р між ОСОБА_4 та ПриватБанком було укладено кредитний договір № HMS0GA00003169, за умовами якого Банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 12.08.2008 о по 12.08.2028 р у розмірі 59057,63 доларів США на споживчі цілі зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, що становить 15% на рік, шляхом видачі готівки через касу, з яких 1701, 00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструмента у момент надання кредиту, 359,97 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 296,66 доларів США для сплати внеску особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту. Договором передбачена сплата позивачем винагороди Приватбанку за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, що є порушенням п. 3 ч. 5 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів». А тому, процентна ставка, зазначена в договорі, збільшена фактично до 19,08% річних. Тому вважає умови кредитного договору несправедливими і просить позов задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_3 вважає умови кредитного договору несправедливими, оскільки в ньому передбачено сплата винагороди Приватбанку за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів. Крім того, у кредитному договорі як загальна вартість кредиту зазначена сума $59057,63, натомість у п.8.1 - сума кредиту зазначена в розмірі $ 72 190,23. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_8 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги ОСОБА_4 вважає безпідставними, необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На момент підписання договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, обидві сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Посилання позивача на ту обставину, що йому не було надано інформації щодо сукупної вартості кредиту не відповідає дійсності, оскільки безпосередньо в договорі зазначається розмір відсоткової ставки та обов'язкових платежів (за умови належного виконання зобов'язання та сплати таких платежів у визначений договором строк). Крім того, в оспорюваному договорі визначено розмір та порядок нарахування відсотків та штрафних санкцій при порушенні зобов'язання. Зміст договору становлять умови (пункти), погоджені сторонами, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодаства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. При цьому, як слідує з ч. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач протягом чотирнадцяти календарних днів не відкликав свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту. Окрім того, позичальник певний час виконував умови договору без порушень, що підтверджується випискою по рахунку. Разом з тим, просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Оскільки кредитний договір № HMS0GA00003169 було укладено 30.08.2008 р, то строк позовної давності починає перебіг з 13.08.2008 р, позов було пред'явлено 26 травня 2016 р, а тому трирічний строк позовної давності пропущено. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши позовні вимоги, письмовий відзив відповідача та письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.08.2008 р між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № HMS0GA00003169 строком з 12.08.2008 р по 12.08.2028 р включно включно й договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_4 надав в іпотеку двокімнатну квартиру загальною площею 51,40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, однокімнатну квартиру загальною площею 36,40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.3-6)

Згідно з п. 8.1 Кредитного договору Приватбанк надав ОСОБА_4 кредитні кошти у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 59057,63 доларів США, з них: 56700,00 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 1701,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 359,97 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 296,66 доларів США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 13132,60 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, що становить 15% на рік, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного Договору.

Відповідно до умов п. 8.3 кредитного договору, забезпеченням виконання Позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека вказаних вище квартир .

Договір іпотеки щодо двокімнатної квартири загальною площею 51,40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором укладений між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та майновими поручителями ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.9-13).

Згідно зі ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент учинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

За положеннями ст.ст. 626-628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач під час укладення спірних договорів був ознайомлений з умовами щодо суми та валюти кредиту, проти них не заперечував, що підтверджується його особистим підписом у договорах.

За клопотанням представника позивача у справі було призначено судову економічну експертизу, згідно з висновком якої процентна ставка (реальна за кредитним договором) має бути вказана в кредитному договорі в розмірі 23,40 %, при умові, якщо сума кредиту - 56700 доларів США, розмір щомісячного (ануїтентного) платежу - 973,01 долар США, строк дії Кредитного договору в роках - 20 років, строк дії Кредитного договору в місяцях - 240 місяців, сплата повинна відбуватись щомісячними ануїтентними платежами. Відповідно до графіку погашення кредиту (Додаток № 2 до кредитного договору № HMSOGA00003169 від 12.08.2008 року) реальна відсоткова ставка за кредитним договором становить - 19,23% . Таким чином позичальник має повернути Приватбанку за кредитним договором № HMSOGA00003169 від 12.08.2008 року 176 563,11 доларів США, зокрема: сума винагороди за резервування ресурсів - 37755,55 доларів США; сума відсотків - 138807,56 доларів США. Сукупна вартість кредиту складає 250 618,36 доларів США.

За положеннями ч. 5 ст. 11, чч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» від 12.05.91 №1023-ХІІ до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Отже, несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо сплати винагороди за резервування ресурсів, і це є підставою для визнання такого положення недійсним.

Оскільки в спірному договорі сплата винагороди за резервування ресурсів визначена в процентах від суми зарезервованих ресурсів, тобто є змінною величиною, то такі умови суперечать положенням ч. 5 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» від 12.05.91 №1023-ХІІ.

Крім того, відповідно до ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом і банком.

Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою правління НБУ від 10.05.2007 №168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

В п. 8.1 спірного кредитного договору передбачено винагороду за надання фінансового інструменту в момент надання кредиту в сумі 1701,00 доларів США та винагороду за проведення додаткового моніторингу, однак не зазначено, які саме послуги за вказані винагороди надаються позивачу.

Згідно з чч. 1, 2, 4 та 5 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» від 12.05.91 №1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 12.09.2012 №6-80цс12.

Верховний суд України також висловив правову позицію від 2 грудня 2015 року в справі №6-1341цс15, відповідно до якої за змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі №175/1543/16-ц .

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

На підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 263, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 546, 572, 574, 575, 638 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 18, 23 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг", суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним положення кредитного договору №HMS0GA00003169 від 12 серпня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_4, в частині встановлення винагороди Приватбанку за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 даного Договору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Повний текст рішення виготовлений 26 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Зеленська В.І.