233 № 233/3676/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., представника позивача Гнатенко Ю.Є. , представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Дружківської міської ради Донецької області про переукладення договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» про припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання,

У С Т А Н О В И В:

ПрАТ «АПК - Інвест» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року, укладений між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_2 на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки :40:000:0020, площею 7,9538 га) на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю), починаючи з дати державної реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку, кадастровий номер :40:000:0020, площею 7,9538 га, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (12.04.2018 року) в запропонованій редакції.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 03.04.2012 р. у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1056 (далі - Договір), згідно з яким в оренду передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 9,56 умовних кадастрових гектарів, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_4 , виданого 31.08.2000 року Костянтинівською районною державною адміністрацією. Цього ж дня, 22 березня 2012 року, Актом приймання-передачі земельної частки (паю) до Договору ОСОБА_2 передав, а ПрАТ «АПК-Інвест» прийняло в володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 9,56 умовних кадастрових гектарів, що розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом.

Пунктом 2.3 Договору встановлений двадцятирічний строк його дії, тобто по 03.04.2032 р., що на даний момент не сплинув.

З часу укладення Договору по день подання позову ПрАТ «АПК-Інвест» сумлінно виконуються усі обов`язки згідно з Договором, у тому числі, але не виключно, і зі сплати орендної плати ОСОБА_2 .

В подальшому позивачу стало відомо про факт виділення в натурі відповідачем земельної ділянки площею 7,9538 га, якій було присвоєно кадастровий номер :40:000:0020 та яка на сьогоднішній день фактично використовується позивачем на підставі укладеного договору орендної земельної частки (паю) від 22.03.2012 року.

Відповідач ОСОБА_2 порушив норми, закріплені чинним законодавством та безпосередньо договором оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року щодо виконання останнім обов`язку повідомити та в подальшому переукласти договорі з ПрАТ «АПК-Інвест» після виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), чим було грубо порушені права позивача як орендаря.

Пунктом 3.1. Договору оренду, передбачено обов`язок Орендодавця повідомити Орендаря про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) протягом п`яти робочих днів з дати такого виділення.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», особа, яка набула права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї, зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному ст. 148-1 ЗК України.

ОСОБА_2 не повідомив ПрАТ «АПК-Інвест» про отримання ним правовстановлюючого документа, що підтверджує його право власності на земельну ділянку кадастровий № :40:000:0020, чим порушив вимоги договору та діючих нормативних актів та безпосередньо права позивача, як орендаря та фактичного користувача земельної частки (паю), яка була виділена відповідачем у земельну ділянку.

Земельна частка (пай) передавалася позивачу в оренду на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), шляхом укладення договору оренди земельної частки (паю), як передбачено Указом Президента України «Про гарантування захисту економічних інтересів та поліпшення соціального забезпечення селен - пенсіонерів, які мають право на земельну частку (пай), від 15.12.1998 № 1353/98 Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» від 03.12.1999 № 1529/99 та формою Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 №5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.02.2000 за № 101/4322 (далі - форма Типового договору).

На момент укладення договору оренди земельної частки (паю) між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_2 , так само, як і на теперішній час, діють норми перехідних положень Закону України «Про оренду землі», якими встановлено імперативну норму щодо наслідків виділу в натурі (на місцевості) земельної ділянки власником земельної частки (паю), яким укладено договорі оренди землі, а саме: такий договорі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін.

Аналогічні вимоги встановлені укладеним договором оренди земельної частки (паю) між позивачем та відповідачем.

Отже, під час укладення договору оренди земельної частки (паю) ОСОБА_2 вчинив волевиявлення щодо укладення договору оренди земельної частки (паю) строком на 20 років та правових наслідків подальшої реалізації ним права на виділ земельної ділянки - переукладення договору оренди землі із орендарем, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю).

Проте, відповідач протиправно вчинив односторонню відмову від взятого на себе зобов`язання з переукладення договору оренди, чим порушив права та законні інтереси позивача, як належного орендаря та користувача земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву (а.с.47-49), в якому позовні вимоги ПрАТ «АПК-Інвест» не визнав в повному обсязі, пославшись на те, що після виділення земельної ділянки на місцевості (яке відбулося 12.04.2018 року), листом від 25.04.2018 року він повідомив позивача про те, що не бажає поновлювати чи переукладати договір оренди і буде господарювати на землі сам, що в подальшому і робив. Після того, як позивач дізнався про виділення землі, всі договірні відносини фактично були припинено. Землю він обробляв самостійно, орендну плату не отримував, а помилково перераховану у 2018-2019 роках повернув платнику ПрАТ «АПК-Інвест». Вважає, що переукладення договору, є його право, а не обов`язком. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач ПрАТ «АПК-Інвест» (а.с.114-115) подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що повернення відповідачем коштів, які були сплачені ПрАТ «АПК-Інвест» за використання земельної ділянки, що знаходиться у власності відповідача, свідчить про односторонню відмову ОСОБА_2 від виконання договірних зобов`язань, що в свою чергу є порушенням ним приписів ст.ст. 525,526,629 ЦК України та доводить недобросовісний характер його дій по відношенню до ПрАТ «АПК-Інвест».

Відповідач заперечень не подав.

Третя особа виконавчий комітет Дружківської міської ради письмових пояснень на позов не подав.

ОСОБА_2 пред`явив зустрічний позов до ПрАТ «АПК-Інвест» (а.с.71-73), в якому з урахуванням уточнень (а.с. 135) просив розірвати договір оренди земельної частки паю від 22.03.2012 року, зареєстрований 03.04.2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток паїв Миколайпільської с/р за № 1056 щодо оренди земельної частки паю (сертифікат на право на земельну частку пай серії НОМЕР_4 , виданий 31.08.2000 року) щодо земельної частки паю розміром 9,56 га умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, лот №______: рілля, укладений між позивачем та відповідачем.

В обґрунтування зустрічного позову, ОСОБА_2 послався на те, що 22.03.2012 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «АПК-Інвест» укладено договір оренди земельної частки (паю), право оренди за яким 03.04.2012 року зареєстроване у відповідності до норм чинного законодавства.

Згідно з витягом з ДЗК, ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, виділив у власність земельну ділянку площею 7,9538 га, кадастровий № :40:000:0022, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради.

25.04.2018 року ОСОБА_2 повідомив ПрАТ «АПК-Інвест» про виділення земельної ділянки в натурі на місцевості, і те, що бажає припинити будь-які правовідносини з ПрАТ «АПК-Інвест».

Не зважаючи на вказані факти, ПрАТ «АПК-Інвест» наполягає на дії договору оренди земельної частки (паю), так як автоматично вони свою дію не припиняють, що зазначено у рішенні ВС № 924/468/14 від 19.03.2018 року і добровільно не бажає припиняти правовідносини.

Зважаючи на неможливість припинення договору автоматично, і на позицію відповідача, позивач вимушений захищати свої інтереси у судовому порядку, з огляду на приписи діючого законодавства, щодо припинення договірних відносин з оренди земельної частки (паю).

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

З часу отримання державного акта на право приватної власності на землю власник сертифіката на право на земельну частку (пай) набуває статусу власника конкретної земельної ділянки, тобто змінюється як предмет оренди, так і статус орендодавця (п.17 розділу 10 Перехідні положення).

Договір оренди земельної частки (паю) та договір оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різним предметом і сторонами, оскільки за договором оренди земельної частки (паю) предметом договору є земельна частка (пай), а сторонами власник сертифіката на цей пав та його орендар. За договором оренди земельної ділянки предметом є ділянки, а сторонами власник земельної ділянки та орендар земельної ділянки.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованому в Мінюсті 23 лютого 2000 року за № 101/4322, визначено, що в разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

Законом надано право на виділення земельної ділянки, тому позивач, скориставшись своїм правом, наданим Законом це і зробив, і тепер у зв`язку з відсутністю предмету договору оренди (право на пай) воно не може бути виконане.

За таких обставин, з моменту виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) та з моменту виникнення права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому законодавством, сертифікат, на підставі якого укладено договір оренди, утратив чинність, а укладений між сторонами договір оренди земельної частки (паю) є припиненим.

ПрАТ «АПК-Інвест» подав відзив на зустрічний позов (а.с.125-126), в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на те, що виділення земельних ділянок на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) не припиняє зобов`язання сторін за такими договорами. Отримання ОСОБА_2 документу, що підтверджує право власності на землю автоматично не припиняє дію укладеного договору оренди земельної частки (паю) і не переукладення цього договору не свідчить про те, що ПрАТ «АПК-Інвест» втратило право оренди такої ділянки. Відсутність бажання на переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення земельної ділянки на місцевості (в натурі) свідчить про односторонню відмову ОСОБА_2 від виконання раніше взятих на себе зобов`язань, що в свою чергу є порушенням ним приписів ст.ст. 525,526,629 ЦК України, та доводить недобросовісний характер його дій по відношенню до ПрАТ «АПК-Інвест».

ОСОБА_2 відповідь на відзив не подав.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2019 року відкрите провадження у даній цивільній справі, справу призначено до підготовчому судового засідання, витребувано у Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області засвідчену копію рішення, на підставі, якого було видано сертифікат серії ДН № 0173843 на право на земельну частку (пай), та копію розпорядження, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 ; витребувано з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області засвідчену належним чином копію технічної документації з землеустрою, що посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 7,9538 га, кадастровий № :40:000:0020, яка розташована на території Миколайпільської селищної ради Костянтинівського району Донецької області, а також схеми поділу земель колективної власності КСП «Дружківський» із переліком членів КСП (а.с.39-40).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2019 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ПрАТ «АПК-Інвест» про припинення дії договору оренди земельних часток (паїв) шляхом його розірвання, вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом. Встановлені строки для подання заяв по суті (а.с.103-104).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.140).

Представник позивача ПрАТ «АПК-Інвест» Гнатенко Ю.Є. у судовому засіданні первісний позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила його задовольнити в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ПрАТ «АПК-Інвест» просив відхилити, зустрічний позов ОСОБА_2 просив задовольнити в повному обсязі, з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Дружківської міської ради Ларіна М.В., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.97).

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 22 березня 2012 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «АПК-Інвест» було укладено Договір оренди земельної частки (паю) (далі - Договір) відповідно до п.п.1.1, 2.2, 2.3 якого орендодавець ОСОБА_2 передає, а орендар приймає у володіння та користування (оренду) земельну частку (пай), яка належить ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДН №0173843, розміром 9,56 умовних кадастрових га, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, терміном на 20 років (а.с.9-11).

Сторони узгодили розмір орендної плати - 9647,06 грн. та її виплату один раз на рік - грудень поточного року (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору, ОСОБА_2 зобов`язався протягом п`яти робочих днів з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку письмово повідомити про це орендаря.

Пунктом 2.3. Договору встановлено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), Договір оренди землі переукладається на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою Сторін. Договір оренди переукладається Сторонами за Договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії Договору оренди допускається у випадках, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно з позначкою у Договорі, його зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської с/р за №1056 від 03 квітня 2012 року за підписом посадової особи Гуторова М.В. , скріплено печаткою Миколайпільської с/р, що відповідає Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року № 119.

22 березня 2012 року сторонами підписано Акт приймання - передачі земельної частки (паю) відповідно до умов укладеного договору оренди від 22.03.2012 року (а.с.11).

На підтвердження виконання своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати на користь ОСОБА_2 позивачем надано копії платіжних документів: від 13.04.2012 року (а.с.13), від 19.12.2012 року (а.с.14), від 25.07.2013 року (а.с.15), від 12.12.2013 року (а.с.16), № 85234 від 31.07.2014 року (а.с.17), №1246 від 28.01.2015 року (а.с.18), № 4393 від 20.04.2015 року (а.с.19), № 5676 від 29.07.2015 року (а.с.20), №7856 від 22.12.2015 року (а.с.21), №32681 від 16.08.2016 року (а.с.22), №42275 від 25.10.2016 року (а.с.23), №2433 від 17.01.201 року (а.с.24), № 7234 від 26.04.2017 року (а.с.25), №22705 від 19.12.2017 року (а.с.26), №12082 від 24.10.2017 року (а.с.27), № 1610 від 30.06.2017 року (а.с.28), №15191 від 07.06.2018 року (а.с.29), №23685 від 24.10.2018 року (а.с.30), №32806 від 21.12.2018 року (а.с.31, від 22.03.2019 року (а.с.33).

З довідки ПрАТ «АПК-Інвест» від 31.07.2019 року № 1143-2 вбачається, що земельна ділянка, визначена з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування згідно з схемою поділу земель колективної власності КСП «Дружківський», розташована на території Миколайпільської селищної ради Костянтинівського району Донецької області, та передана у користування ПрАТ «АПК-Інвест» ОСОБА_2 на підставі договору оренди земельної частки (паю), укладеного 22.03.2012 року та зареєстрованого 03.04.2012 року у книзі записів реєстрації договорі оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1056, обробляється Товариством. На даній земельній ділянці засіяно соняшник (а.с.45).

Отже, ПрАТ «АПК-Інвест» виконуються обов`язки за договором оренди, здійснювалась сплата орендної плати (протягом 2012-2019 років).

Відповідно до розпорядження Голови Костянтинівської райдержадміністрації від 07 грудня 2017 року № 406 (а.с.83 зворот), ОСОБА_2 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) у зв`язку з заміною сертифікату серія ДН № 0173843 на право на земельну частку (пай) на правовстановлюючий документ на земельну ділянку із земель КСП «Дружківський», орієнтовною площею 9,72 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

12 квітня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :40:000:0020 площею 7,9538 га, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.12).

В порушення п.3.1 договору оренди земельної частки (паю) ОСОБА_2 протягом п`яти робочих днів з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку (граничний строк 19 квітня 2018 року) письмово не повідомив про це ПрАТ «АПК-Інвест», що ним не спростовано.

24 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся з листом до ПрАТ «АПК-Інвест», яким повідомив, що він як власник земельної ділянки площею 7,9538 га, кадастровий :40:000:0020, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області у подальшому бажає розпоряджатися нею на свій власний розсуд. Тому переукладати договір оренди на виділену земельну ділянку в натурі він не бажає та не буде (а.с.67-68).

Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом, суд виходить з такого.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі Закон).

За змістом ст.1 вказаного Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.31 Закону, договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Одночасно частиною 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі» врегульовано, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Як зазначено вище, пунктом 2.3 договору оренди земельної частки (паю), укладеного 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та відповідачем ОСОБА_2 , сторони дійшли згоди про те, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), Договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін.

Верховний Суд в п.20 постанови від 19 березня 2018 року у справі № 924/468/14 висловив правову позицію про те, що після виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі та отримання ними державних актів на право власності на землю відповідні сертифікати на земельну частку (пай) є недійсними. У той же час факт оформлення державного акта на право власності на землю, дію раніше укладених їх власниками договорів оренди земельних паїв автоматично не припиняє, а такі договори підлягають переукладенню. Отже, припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладення відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі».

Згідно із частиною 2 ст. 95 ЗК України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Враховуючи наведені положення законодавства та позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 19 березня 2018 року у справі № 924/468/14, приймаючи до уваги, що договір оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року між позивачем по справі та ОСОБА_2 укладено строком на 20 років, суд вважає, що вказаний договір оренди автоматично не припинив своєї дії у зв`язку з реєстрацією ОСОБА_2 12 квітня 2018 року права власності на земельну ділянку кадастровий номер :40:000:0020.

Отже, фактично ОСОБА_2 заявою від 24 квітня 2018 року висловив намір про припинення договірних відносин в односторонньому порядку та про відмову від переукладання договору, що суперечить як умовам укладеного договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, так і діючому законодавству, зокрема, Закону України «Про оренду землі».

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про переукладення договору оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року є такими, що ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання переукладеним договору на тих самих умовах, що і раніше, передбачених договором оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року, суд не вважає доцільним наводити в судовому рішенні повний зміст договору, обмежившись лише зазначенням в якості предмету договору - земельну ділянку кадастровий номер :40:000:0020, площею 7,9538 га; розміру орендної плати - 9647,06 грн. Починаючи з 01.01.2019 року розмір орендної плати (в розрахунку на одну земельну ділянку), відповідно до умов чинного законодавства з урахуванням індексації орендної плати складає 16746,00 грн., та строку дії договору - 20 років, який обчислюється з моменту реєстрації договору оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року, укладеного між орендарем та орендодавцем, а саме з 03.04.2012 року.

Одночасно, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що положення п.2.3 Договору оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року, укладеного між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_2 , передбачає лише право, а не обов`язок сторони на переукладення договору оренди, та відхиляє їх з огляду на таке.

Як зазначено в абз.2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі», після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Із наведеної норми не вбачається, що переукладення договору оренди землі є правом, а не обов`язком. Вказана норма закону є імперативною щодо продовження дії договору оренди і передбачає згоду сторін, яка стосується лише зміни умов договору. Саме такої згоди дійшли орендар та орендодавець у договорі оренді від 22.03.2012 року.

Доводи відповідача щодо необхідності застосування принципу свободи договору та принципу непорушності права приватної власності суд також відхиляє з огляду на те, що під час укладення 22.03.2012р. з позивачем договору оренди земельної частки (паю) відповідач ОСОБА_2 визначився зі своїм волевиявленням, уклав даний договір оренди строком на 20 років на зазначених в договорі умовах, зокрема і правових наслідків у випадку реалізації ним права на виділ земельної ділянки в натурі, а саме - переукладання договору оренди землі відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю) (п.2.3 договору). Крім того, відповідач сам порушив п.3.1. договору оренди, щодо виконання ним обов`язку повідомити про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту про право власності на земельну ділянку в продовж 5 робочих днів та в подальшому (не більш ніж протягом двох місяців) переукласти договір з орендарем на тих самих умовах.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_2 про припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або уклали б його на інших умовах (ч.1). Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний (ч.2). У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин, суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.32 вищевказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (ч.1). У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань (ч.2).

Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору в судовому порядку у зв`язку із недосягненням згоди сторін щодо розірвання договору та істотністю обставин, що змінилися.

Проте, ОСОБА_2 суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що питання припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання договору оренди або її зміни було предметом обговорення сторін за договором. ОСОБА_2 суду не надано також належним та допустимих доказів на підтвердження істотності змінених обставин.

Отже, у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 про припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом розірвання слід відмовити у повному обсязі.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 на п. 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, яким передбачено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства з огляду на те, що Типовий договір не є актом вищої юридичної сили, що регулює правовідносини з оренди землі. А Законом України «Про оренду землі» не передбачено такої підстави для припинення або розірвання договору оренди земельної частки (паю) як виділ земельної частки (паю) в натурі на місцевості та отримання державного акту на землю.

Суд також не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 про направлення ним ПрАТ «АПК-Інвест» листа про припинення договору оренди земельної частки (паю) від 24.04.2018 року, оскільки припинення договору оренди земельної частки (паю) на переконання суду можливе лише після його переукладення відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі».

З копії даного листа вбачається, що ОСОБА_2 інформує ПрАТ «АПК-Інвест» про припинення укладеного між ними договору оренди, посилаючись на бажання розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд, а саме обробляти її самостійно, що не є підставою для припинення договору оренди в розумінні ст.31 Закону України «Про оренду землі».

Суд також не враховує правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України у справах: № 6-2498 від 02.04.2008 року; № 6-7167св06 від 28.03.2007 року, на які посилається ОСОБА_2 , з огляду на положення ч.4 ст. 263 ЦПК України, якою передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Позиція, викладена у постанові Верховного суду у справі № 484/4135/18 від 14.08.2019 року, також не може бути застосована до правовідносин між сторонами, оскільки зазначена постанова не містить висновків щодо застосування частини 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі».

Повернення грошових коштів ОСОБА_2 , які були сплачені ПрАТ «АПК-Інвест» за використання земельної ділянки, свідчить про односторонню відмову ОСОБА_2 від договорних зобов`язань, що є порушенням вимог ст.ст. 525,526,629 ЦК України та принципу добросовісності, який закріплено в п.6 ст.3 ЦК України.

Суд також вважає необхідним застосувати доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується це на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності. У статті І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Отже, первісний позов необхідно задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «АПК-Інвест» судовий збір у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» (, адреса: 85325, Донецька область, Покровський район, с. Рівне, вул. Шопена,1-а) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа Виконавчий комітет Дружківської міської ради Донецької області (, адреса: Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна,16) про переукладення договору задовольнити.

Визнати переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «АПК-Інвест» та ОСОБА_2 на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки :40:000:0020, площею 7,9538 га) на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю), починаючи з дати державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :40:000:0020, площею 7,9538 га, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - з 12 квітня 2018 року, зазначивши:

- в п.1.1 договору предметом договору земельну ділянку розміром 7,9538 га кадастровий номер :40:000:0020, яка розміщена на території Миколайпільської селищної ради Костянтинівського району Донецької області, в тому числі за складом угідь: рілля 7,9538га, сіножатні -0,0000га; пасовища - 0,0000 га;

- виклавши абз.1 п.2.2 договору в такій редакції - «за користування зазначеною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату (в розрахунку на одну земельну ділянку) в розмірі 9647,06 грн. (дев`ять тисяч шістсот сорок сім грн. 06 коп.). Починаючи з 01.01.2019 року розмір орендної плати (в розрахунку на одну земельну ділянку), відповідно до умов чинного законодавства з урахуванням індексації орендної плати складає 16746,00 грн. (шістнадцять тисяч сімсот сорок шість грн. 00 коп.)»;

- виклавши абз. 1 п. 2.3 договору в такій редакції - «договір укладено сторонами терміном на 20 років. Загальний строк оренди обчислюється з моменту реєстрації договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладеного між орендарем та орендодавцем, а саме з 03.04.2012 року»;

- виключивши абз.6 п.2.3 договору, та п.п.4 абз.1 п.3.1 договору;

- змінивши по всьому тексту договору слова «земельна частка (пай)» у відповідних відмінках на «земельна ділянка» у відповідних відмінках.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» (, адреса: 85325, Донецька область, Покровський район, с. Рівне, вул. Шопена,1-а) про припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання відмовити.

Повний текст рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш