Провадження №2/522/1397/19
21 лютого 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
в складі: судді - Бондар В.Я.,
за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,
Позивач 05.10.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати право власності на 1/9 частку спадкового майна за ОСОБА_1, яка складається з житлової квартири №20, що знаходиться в м. Одесі, по бульвару Італійському у будинку 1, корпус 1, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, померлого 02.12.2015 року.
В обґрунтування позові відзначено, що померлий його син заповів все своє майно своїй дружині, проте позивач його батько є непрацездатною особою та має право на обовязкову частку у спадщині.
Справа надійшла до провадження судді Шенцевої О.П. та ухвалою від 06.10.2017 року провадження у справі відкрите.
У звязку з заявленим самовідводом судді Шенцевої О.П., справа надійшла до провадження судді Кравчук Т.С. та ухвалою від 26.10.2017 року прийнята до провадження.
На підставі розпорядження керівника апарату суду №3732/18 від 16.05.2018 року по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я.
Ухвалою від 21.05.2018 року справа прийнята до провадження судді та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 17.07.2018 року.
Підготовче засідання призначене на 17.07.2018 року було відкладено на 15.08.2018 року у звязку з поданням відповідної заяви відповідача.
В результаті проведеного підготовчого засідання 15.08.2018 року протокольною ухвалою підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 15.11.2018 року.
У судовому засіданні 15.11.2018 року було надано час представнику позивача для надання належним чином завірених копій доказів, розгляд справи відкладено на 05.02.2019 року.
У судовому засіданні 05.02.2019 року було оголошено перерву для підготовки до судових дебатів до 13.02.2019 року.
Судове засідання призначене на 13.02.2019 року було відкладено, у звязку з поданням заяви про відкладення відповідачем.
У судове засідання 21.02.2019 року учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представників позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представників позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу ( ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ( ч.1 ст. 1223 ЦК України).
Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст. 1269 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Стаття 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає,що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.
Судом встановлено, що 02 грудня 2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №429276.
ОСОБА_1 07.12.2015 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
Іншими власниками квартири були ОСОБА_1 та ОСОБА_6.
ОСОБА_3 15.07.2015 року склав заповіт (зареєстрований в реєстрі за №1621), згідно якого заповів своє майно дружині ОСОБА_2.
ОСОБА_1 Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, адже спадкоємиць не надав правовстановлюючих документів на квартиру.
Відповідно до ст.66 Закону України „ Про нотаріат " на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.
Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до п. 3.3. ОСОБА_8 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.
Таким чином, зважаючи на обставини справи відсутність правовстановлюючих документів не є перешкодою для спадкування позивачем.
Як зазначено у п.19 Постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року: перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України , є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.
При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі),щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.
За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.
З копії спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до майна померлого ОСОБА_3 зверталися ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що позивачу 94 роки та він є пенсіонером, який має обовязкову частку у спадкування майна свого сина, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі вищенаведеного та керуючисьст.ст.2, 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -
ОСОБА_9 Григорійовича (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (паспорт серії КК №782575, місце реєстрації: АДРЕСА_2) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 04.03.2019 року.
Суддя В.Я.Бондар