Справа № 500/2998/19
Провадження № 2/500/2189/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Грубіян Л.І.

при секретарі - Івановій Л.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є спадкоємцем 9/10 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, серія №721, видане 09.04.2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. Згідно будинкової книги, за вказаною адресою 02.12.1985 року був зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.11.1986 року зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також 19.01.2004 року був зареєстрований ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За весь час проживання представника позивача відповідачі жодного разу не приїжджали, особистих речей не мають та спільне господарство не ведуть. Представник малолітньої вважає, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 втратили право користування будинком АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою, понад 8 років без поважних причин відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по його утриманню житлового приміщення,

Представник малолітньої ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, на судове засідання, призначене на 18.06.2019 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. (а.с. 18)

В судове засідання яке призначено на 08.10.2019 року представник малолітньої у судове засідання не з`явилась про час слухання справи сповіщена належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких пояснень суду не надала.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про час слухання справи сповіщалися належним чином, причина неявки суду не відома, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Відзив на позов не подали.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.04.2019 року№721 ОСОБА_2 є спадкоємцем 9/10 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.7)

Згідно копії домової книги відповідачіОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.11-14)

За положеннями ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Аналогічні положення закріплені у ст.9 ЖК України, за якою ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, які передбачено законом.

За ст.270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

За змістом ст. ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що згідно ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущення.

Отже, позивач як сторона по справі, зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на правову підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що малолітня позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 стала власником 9/10 частки спірного домоволодіння по АДРЕСА_1 , 9 квітня 2019 року в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про право спадщини за заповітом та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.04.2019 року. (а.с.8). Хто являється власником 1/10 частини будинку документів до суду не надано.

Дитина менше місяця являється власником частини будинку, а її представник стверджує, що відповідачі не проживають в будинку більше 8 років, звідки це відомо представнику малолітнього позивача та чим це може бути підтверджено невідомо.

Оскільки позивач є власником не всього будинку, а лише 9/10 частини будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , та зловживає своїми процесуальними правами, оскільки умисно не повідомила про факт кому належіть інша частина домоволодіння та не залучено в до розгляду справи іншого співвласника майна. Один з відповідачів, як вбачається з матеріалів справи, можливо батько дитини, тобто згідно закону - законний представник.

Отже позивачем по справі не надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні належним їй житловим приміщенням та не проживають понад вісім рік без поважних причин.

Зважаючи, що втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло, правомірність застосування якого позивачем не доведено, отже, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з підстав, зазначених позивачем, і наданих доказів, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. У задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 4,12,13,76-78,81,141, 258-268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області 16.05.2011 року, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 літ. « АДРЕСА_1 » і «А»), яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.І.Грубіян