ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №636/2753/16-ц
Провадження № 6/636/67/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника, -

встановив:

До суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , для проведення арешту та опису майна належного боржнику, для реального виконання виконавчого листа 636/2753/16-ц виданого 10.09.2018 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за Договором про надання траншу №202.44015/FW202.491 від 24.05.2013 року в сумі 1022205,82 грн., з яких: 719872,60 грн. капітал, 38380,85 грн. проценти, 19083,63 грн. проценти за неправомірне користування кредитом, 244913,74 грн. пеня, та судовий збір у розмірі 15333,10 грн. (АСВП № 58948452 постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2019 р.)

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває вказане виконавче провадження.

Приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку було надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом та якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно. Крім цього з подання вбачається, що відповідно до відповіді УПФУ, боржник перебуває на обліку та отримує пенсію, однак кошти за рішенням суду добровільно не сплачує. За відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на ім`я боржника зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до відповіді відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

25.04.2019 року боржник не допустив виконавця для проведення виконавчих дій до приміщення за адресою АДРЕСА_1 , що є перешкодою для примусового виконання виконавчого провадження, про що складено відповідний акт приватного виконавця.

Враховуючи вищезазначені обставини, та як зазначає приватний виконавець, враховуючи значну суму боргу, а також те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного майна, приватний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця.

Приватний виконавець Близнюков Ю.В. в судове засідання не з`явився, просив подання задовольнити в повному обсязі, розглянути подання у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває виконавче провадження № 58948452 на виконання виконавчого листа 636/2753/16-ц виданого 10.09.2018 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за Договором про надання траншу №202.44015/FW202.491 від 24.05.2013 року в сумі 1022205,82 грн., з яких: 719872,60 грн. капітал, 38380,85 грн. проценти, 19083,63 грн. проценти за неправомірне користування кредитом, 244913,74 грн. пеня, та судовий збір у розмірі 15333,10 грн.

20.04.2019 року, керуючись статтями 3, 4, 19, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58948452, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З матеріалів виконавчого провадження, наданих суду приватним виконавцем, вбачається, що 22.04.2019 року боржнику направлено вказану постанову про відкриття виконавчого провадження, однак відомості про отримання поштового відправлення боржником у матеріалах подання приватного виконавця відсутні.

Звертаючись до суду з вказаним поданням, приватний виконавець, як на підставу для надання дозволу на примусове проникнення до приміщення боржника, вказує, що рішення суду боржником не виконано, а проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника не виявляється можливим, оскільки боржником не було надано доступу до житла.

За приписами статті 18 України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов`язаний вчиняти.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що приватний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов`язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обґрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Так, дійсно, як вбачається з матеріалів подання, рішення суду станом на час розгляду подання боржником не виконано.

Відповідно до відповіді УПФУ, боржник перебуває на обліку та отримує пенсію. За відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на ім`я боржника зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до відповіді відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

19.04.2019 року приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. складено акт відповідно до якого боржник не допустив виконавця для проведення виконавчих дій до приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаний акт складено у присутності ФОП ОСОБА_2 .

Аналіз положень закону «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачена можливість виконавця входити до житла боржника, що належить боржнику на праві власності або на праві володіння чи користування.

При цьому визначальним при розгляді подання про примусове проникнення до житла є: факт невиконання рішення суду чи іншого виконавчого документа та неможливість виконавця потрапити до житлового приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, належність цього майна боржнику на праві власності, а також обізнаність боржника про проведення виконавчих дій, у тому числі про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Проте, державним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до приміщення боржника, для належного виклику боржника, які не потребують примусового проникнення до приміщення; немає доказів про отримання ним викликів до державного виконавця; не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій. Зокрема, боржнику не вручено у передбаченому законом порядку копію постанов про відкриття виконавчого провадження, не відібрано пояснень з приводу невиконання ним рішення суду. Акт від 25.04.2019 року не містить відомостей про понятих які мали бути присутніми під час виходу приватного виконавця за місцем мешкання боржника.

Таким чином, відсутні докази про ухилення боржника від виконання судового рішення чи перешкоджання державному виконавцю у вчинені виконавчих дій.

Отже, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до приміщення є недоведеними, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості іншого володіння особи, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 268, 353, 439 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.А. Оболєнська