Справа № 703/3068/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кирилюк Н.А.

з участю секретаря Римського Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла справу № 703/3068/18

за участю

представника позивача ОСОБА_1 .

відповідачки ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

встановив:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 листопада 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з нею договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 7000 грн.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява на отримання кредиту разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Тарифами банку і Умовами та правилами надання банківських послуг складають між нею та банком кредитний договір.

Позивач стверджує, що ОСОБА_3 станом на 8 липня 2018 року має заборгованість за тілом кредиту в сумі 2470 грн. 17 коп., за відсотками в сумі 6154 грн. 51 коп., у зв`язку з чим їй було нараховано 16654 грн. 55 коп. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1263 грн. 96 коп. штрафу (процентна складова).

АТ КБ «Приватбанк», як правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк», звернулось до суду з позовом про стягнення з неї цих коштів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та просив його задоволити з наведених в ньому підстав.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що дійсно вона брала кредит в Приватбанку і у неї наявна кредитна банківська картка. Умови договору вона виконувала в повному обсязі і не допускала прострочення платежів. Однак, її зять, з яким вона проживає в одному будинку, скористався її карткою для власних потреб без її відома. Вона не знала, що з картки знімались кошти, відтак не вносила вчасно платежі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як встановлено з оглянутої судом анкети-заяви ОСОБА_3 про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 10 листопада 2012 року (яка разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить договір про надання банківських послуг), відповідач оформила в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку та отримала кредит.

За умовами договору відповідач оформила кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Цей факт визнається відповідачем, а тому не підлягає доведенню на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Згідно з п. 1.7 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Відповідно до п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а в разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, у відповідності до п. 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф.

Як встановлено п. 2.1.1.12.6.1 Умов у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договори є обов`язковими для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Як вбачається із ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Із змісту ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд також зазначає, що посилання відповідача на те, що кошти з кредитної картки використовувались не нею, не є підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до пунктів 1, 2, 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором.

До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідач не надала доказів на підтвердження того, що вона зверталась до банку чи правоохоронних органів із заявою про втрату картки, про використання картки сторонніми особами.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності із наданим суду розрахунком позивач станом на 8 липня 2018 року нарахував ОСОБА_3 2470 грн. 17 коп. боргу за тілом кредиту, 6154 грн. 51 коп. боргу за відсотками, 16654 грн. 55 коп. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 1263 грн. 96 коп. штрафу (процентна складова).

Наведений розрахунок відповідач не оспорювала, зазначені в ньому суми не заперечувала.

В той же час, суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

За положеннями ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами вищевказаного кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, а також сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Вищевказані висновки щодо передчасності одночасного стягнення пені та штрафів повністю узгоджуються з правовою позицією ВСУ в справі №347/1910/15-ц.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так, як штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності та їх одночасне застосування за одне й те саме порушення тягне за собою подвійну відповідальність, враховуючи, що нарахована відповідачем пеня майже у 8 разів перевищує борг за тілом кредиту, суд вважає, що в частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» належить стягнути сплачений судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) 2470 грн.17 коп. боргу за кредитом, 6154,51 грн. боргу за відсотками, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1263 грн.96 грн штрафу (процентна складова), 676 грн. 60 коп. судового збору, а всього 11065 грн. 25 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст складено 05 червня 2019 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк