Справа № 308/5008/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 травня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

секретаря: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2018 року у справі №308/5008/17 (Головуючий: Шепетко І.О.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсною з моменту укладення Додаткової угоди №1 до кредитного договору №ML800/067/2005 від 25 лютого 2010 року укладеної між сторонами. Позовні вимоги мотивовано тим, що 14 листопада 2015 року між АКБ «Райффайзен Банк Україна» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML800/067/2005 за яким останній отримав кредит у розмірі 8 500 доларів США зі строком погашення до 14.11.2025 року.

25 лютого 2010 року між ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником АКБ «Райффайзен Банк Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1, за умовами якого остання стала солідарним боржником з ОСОБА_2 по даному кредитному договору.

Однак, при підписанні даного договору відповідач не надав інформацію про наслідки укладення такої, в тому числі щодо ціни даної угоди.

При укладенні кредитного договору банк не виконав вимоги ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем неналежно наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, у тому числі перелік і розмір інших фінансових зобов`язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору, тощо: кредитний договір і, зокрема, графік платежів не містить відомостей у розрізі сум погашення основного боргу, вартості сплати вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх та інших зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не зазначено, іі тв.процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором: а) реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту, розрахунок якої здійснюється з використанням наведеної в постанові Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року формулі, б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумування всіх платежів, здійсненних споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту.

Оскільки, вказані обов`язкові відомості не зазначені в кредитному договорі, і докази про те, що кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства відсутні.

Відповідач скористався тим, що позивачу об`єктивно бракувало знать, необхідних для здійснення правильного вибору, при підписанні оспорюваного договору позивач був введений в оману при отриманні кредитних послуг, і відповідач в порушення вимог ч.2 ст.11 абзацу 16 ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні договору, по суті, примусивши останнього до сплати платежів на незаконних підставах.

Крім того, умови договору є несправедливими, оскільки є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Так, встановлено відповідальність позичальника у формі пені за кожний день прострочення та штрафу, але аналогічної відповідальності для банку договором не встановлено.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як позивач був повідомлений тільки про ту інформацію, що зазначена в договорі, а інформація, обов`язкова до повідомлення, не була доведена позичальнику, що призвело до введення його в оману. Умови договору є несправедливими, всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача. Банк не повідомив позичальника про вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а висновки суду у цій частині є виключно припущенням. Так як, обов`язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем у кредитному договорі, і докази про це відсутні та не надані суду і є підстава стверджувати, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства. Письмове підтвердження надання відомостей споживачу - отримувачу фінансових послуг відповідачем не представлено, що спростовує ствердження відповідача щодо надання йому всієї необхідної інформації, яка передбачена законодавством України. Підписуючи кредитний договір, позивач підтвердив ознайомлення лише з тією інформацією, яка була викладена в самому договорі, розроблену відповідачем, яка є неповною та недостатньою для здійснення свідомого вибору.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ПАТ «ОТП Банк» - Косей О.М., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 14 листопада 2005 року між АКБ «Райффайзен Банк Україна» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML800/067/2005 р. за яким останній отримав кредит у розмірі 8 500 доларів США зі строком погашення - 14 листопада 2025 року.

25 лютого 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір №1 по кредитному договору №ML800/067/2005 від 14.11.2005 р..

Відповідно до п.2.1.1 додаткового договору №1 до Кредитного договору №ML800/067/2005 від 14.11.2005 року позичальник приймає всі зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, внаслідок чого на підставі ст.543 ЦК України стає солідарним боржником.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Із додаткового договору №1 до Кредитного договору №ML800/067/2005 від 14.11.2005 року вбачається, що предметом даного договору є прийняття всіх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі та солідарна відповідальність за виконанням зобов`язань за даним кредитним договором.

Позивач не отримував від відповідача кошти на придбання продукції, додатковий договір, який укладений між сторонами не є кредитним договором і позивач не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» і положення ст.ст.11,18 цього Закону не можуть бути застосовані у даному випадку.

Додатковий договір №1 до Кредитного договору №ML800/067/2005 від 14.11.2005 року із умовами якого був ознайомлений позивач, погодився із ними і підписав такий без зауважень.

Таким чином, позивач був ознайомлений з умовами додаткового договору, всіма істотними умовами та наслідками його підписання, що стверджується його особистим підписом і такий договір укладений сторонами з дотриманням вимог закону необхідних для чинності правочину.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б давали підстави вважати спірний додатковий договір несправедливим, так як при його підписанні позивач погодився з його умовами, а тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой