ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Чернівці

Справа №716/646/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_3, на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Стрілець Я.С.),

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 29 жовтня 2007 року згідно виписки з протоколу № 42 року зборами засновників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН» йому виділено в рахунок майнового паю наждачний станок та токарний станок марки 1К6.

30 жовтня 2007 року головою комісії з організації вирішення майнових паїв та врегулювання майнових відносин ОСОБА_4 і членами комісії та ним узгоджено ціну переданого майна в рахунок майнового паю. Того ж дня було проведено передачу майна.

Вказані станки знаходились в приміщені майстерні тракторної бригади ТзОВ «Лан». Після отримання у власність станків позивач за домовленістю з працівниками майстерні залишив станки для користування.

У 2017 році відповідач ОСОБА_2 викупив приміщення тракторної бригади, в якому знаходились вказані станки.

Дізнавшись про продаж даного приміщення, звернувся до відповідача з пропозицією про викуп станків, проте відповідач відмовився та запропонував

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/145/19 Категорія 5

забрати своє майно.

Вказував, що приблизно через місяць приїхав забрати майно, однак відповідач відмовлявся його віддавати.

Вважає, що вищевказані станки набуті відповідачем без відповідної правової підстави та без його згоди, а тому є підстави для їх витребування з його незаконного володіння.

Просив витребувати у ОСОБА_2 та повернути йому наждачний станок №283 та токарний станок марки 1К6 №225.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що він є власником спірного майна, при цьому належних доказів отримання грошової компенсації за майновий пай матеріаль справи не містять.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених вимог.

Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до виписки з протоколу зборів Засновників СТОВ «Лан» №42 від 29.10.2007 року (а.с.5) ОСОБА_1 виділено в рахунок майнового паю згідно поданої ним заяви наждачний станок, інв. №283 та токарний станок марки 1К6, інв. №225.

Згідно акту прийому-передачі майна, що є спільною частковою власністю співвласників цілісного майнового комплексу, від 30.10.2007 року (а.с.6) комісія провела передачу майна ОСОБА_1, а саме: наждачного станка, інв. №283 та токарного станка, марки 1К6, інв.№225, балансовою вартістю 325 грн. та 225 грн. відповідно. Розмір вартості майнової частки в майні, що передається, склала 275 грн.

Крім того, як убачається з Протоколу погодження ціни від 30.10.2007 року (а.с.7) комісія та пайовик ОСОБА_1 узгодили між собою ціну майна, яке підлягало передачі в рахунок майнового паю, в розмірі 275 грн.

На підставі договорів купівлі-продажу від 04 травня 2017 року та 05 травня 2017 року (а.с. 31-35) відповідач ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 нежитлову будівлю ремонтної майстерні АДРЕСА_1, що підтверджується договорами та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 31-36).

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Судом установлено та не заперечувалося відповідачем, що під час придбання ним вказаного об'єкту нерухомого майна всередині знаходились станки, які перебували в розібраному стані.

Докази передачі зазначеного майна власнику чи набуття на нього права власності за ОСОБА_2 у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід в скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід сягнути витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1761 грн 70 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2018 року скасувати.

Позов задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_2 та передати ОСОБА_1 наждачний станок №283 та токарний станок марки 1К6 №225, введений в експлуатацію 01.07.1984 року та станок наждачний №283, введений в експлуатацію 01.12.1981 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви апеляційної скарги в розмірі 1761 гривень 70 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак