Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/749/17
Провадження № 2/499/2/19
У Х В А Л А

про призначення справи до судового розгляду

"07" жовтня 2019 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як представників неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поділ спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що в нотаріальному порядку отримати свідоцтво на право про право на спадщину за законом неможливо у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Судом, 26.02.2019 року було здійснено заміну співвідповідача ОСОБА_7 на правонаступника його дружину ОСОБА_6 , направлено доручення про вручення документів та проведення процесуальних дій до компетентного суду Російської Федерації, яке повернулося до суду та було відновлено провадження у справі.

Відповідно до протоколу судового засідання, який надійшов до суду на виконання міжнародного доручення, ОСОБА_6 вказала, що позов не визнає, оскільки вона та її доньки, як спадкоємці померлого ОСОБА_7 також мають право на частину спадщини після смерті ОСОБА_8 , також зазначила, що письмових доказів та відзиву на позовну заяву вона надавати не буде, висловила бажання проводити відеоконференцію між нею та Іванівським районним судом, оскільки всі свої доводи буде висловлювати безпосередньо у Іванівському районному суді Одеської області.

Позивач та його законний представник у судове засідання не з`явилися, проте законний представник позивача надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позовної заяви наполягала в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як представники неповнолітньої ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, на адресу суду повернулися конверти, в який їм направлялися судові повістки, з відміткою, що адресат за вказаною адресою відсутність, отже враховуючи положення ст.128 ЦПК України та ту обставину, що судові повістки направлялися відповідачам за місцем їх реєстрації, то вони вважаються такими, що належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надали, відзиву не надіслали, про причини неявки не повідомили, тому суд визнає їх неявку з неповажних причин та вважає за можливе провести підготовче судове засідання у їх відсутність.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши подане відповідачем ОСОБА_6 клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, вважає його таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Питання надання правової допомоги між державами СНД врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яку було підписано 22 січня 1993 року у м. Мінську (набула чинності 8 серпня 1993 року, ратифікована Верховною Радою України 10 листопада 1994 року і набула чинності 14 квітня 1995 року). Дана конвенція застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.

Відповідно до статті 5 вказаної Конвенції, при виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.

Згідно ч. 1 ст. 1 Мінської Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 1993 року, громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях всіх інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих і майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони.

Відповідно до частини першої статті 10 Конвенції, запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти. Якщо документи не можуть бути вручені за адресою, вказаній в дорученні, запитувана установа юстиції зі своєї ініціативи вживає заходів, необхідних для встановлення адреси. Якщо встановлення адреси запитуваною установою юстиції виявиться неможливим, вона повідомляє про це запитуючу установу і повертає їй документи, що підлягають врученню.

Статтею 17 Конвенції визначено, що у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Відповідно до частини третьої статті 499 ЦПК України, судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року, у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції, у разі надіслання судом України доручення для виконання за кордоном цивільна справа, у зв`язку з якою складається доручення, призначається до розгляду з урахуванням розумних строків пересилання документів та виконання направленого доручення за кордоном. У разі можливості судом України призначається дата наступного судового засідання, на яке може прибути особа, що викликається.

В п. 2.5 зазначеної Інструкції зазначено, що суд України направляє доручення через головне територіальне управління юстиції до Мінюсту, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст. 87 ЦПК України суд, який розглядає справу або заяву про забезпечення доказів, в разі виникнення потреби в збиранні доказів за межами його територіальної юрисдикції доручає відповідному суду вчинити певні процесуальні дії.

На виконання вищевказаних норм, судом 26.02.2019 року було постановлено ухвалу про звернення до компетентного суду Російської Федерації з судовим дорученням про проведення окремих процесуальних дій, відповідно до якого було в повній мірі надано можливість відповідачу ОСОБА_6 висловити свою позицію по суті спору, надати відповідні докази, відзив на позовну заяву та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Проте, у Іванівського районного суду Одеської області відсутня технічна можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції з судами Російської Федерації, що підтверджується актом від 07.10.2019 року, складеним уповноваженими особами Іванівського районного суду Одеської області.

Тому, у зв`язку з відсутністю технічної можливості проведення судового засідання у режимі відеоконференції за клопотанням відповідача ОСОБА_6 , суд відмовляє у задоволенні даного клопотання та вважає, що при цьому процесуальні права ОСОБА_6 були дотриманні в повному обсязі, оскільки при направленні судового доручення до компетентного суду Російської Федерації Іванівським районним судом Одеської області було виконано всі необхідні дії визначені чинним цивільно-процесуальним законодавством України та забезпечення дотримання рівності учасників судового процесу.

Так, враховуючи ту обставину, що інших заяв чи клопотань про витребування доказів чи виклик свідків до суду не надійшло, сторонам по справі було надано достатньо часу для подання процесуальних заяв та доказів по справі, суд не вбачає підстав для відкладення підготовчого судового засідання та вважає за можливе призначити справу до судового розгляду та приходить до висновку, що при підготовці справи до судового розгляду по суті були проведені підготовчі дії, передбачені ст. 197 ЦПК України.

Суд вважає їх достатніми для закінчення підготовки справи до судового розгляду.

Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, проаналізувавши фактичні обставини справи та норми процесуального закону, які регулюють дані правовідносини, суд приходить до висновку, що в процесі розгляду справи суду необхідно провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, а саме направити для вручення відповідачу судову повістку відповідно до умов Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, в зв`язку з чим, вбачаються підстави для звернення з судовим дорученням до компетентного органу іноземної держави Російської Федерації, у зв`язку з чим необхідно визначити дату призначення справи до судового розгляду з урахуванням часу, достатнього для виконання судового доручення.

Згідно ч.1ст.498 ЦПК України, у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.252, п.12 ч.1 ст.253 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави-до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 200, 212, 252, 498, 499 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_6 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовити.

Закрити підготовче судове засідання по справі за ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як представників неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поділ спадкового майна.

Справу призначити до судового розгляду по суті на 05.03.2020 року о 10 годині 00 хвилин, повідомити сторін по справі.

Копію даної ухвали та судової повістки відповідачу ОСОБА_6 направити згідно Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року

У разі, якщо доручення не буде виконано своєчасно, призначити резервну дату - 14 травня 2020 року об 11 годині 00 хвилин.

Провадження у цивільній справі зупинити до 05.03.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання судом.

СуддяІ. В. Погорєлов