Справа № 644/1234/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 травня 2019 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю:

секретаря - Трач М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Проніної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Проніна В.М. звернулася до суду із вказаним позовом та просила усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеною квартирою.

В обґрунтування позову, зазначено, що на підставі договору дарування квартири від 02 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.В. за реєстровим № 956, ОСОБА_1 є власником спірної квартири. Право власності на квартиру зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 22.03.2010 року. Вказана квартира позивачу була подарована її колишнім чоловіком ОСОБА_3 . Відповідач по справі є також колишньою дружиною ОСОБА_3 , шлюб між ними розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.10.2016 року. Ще до розірвання шлюбу, в 2014 році, відповідач добровільно виїхала з квартири в невідомому напрямку, забравши всі свої речі. З цього часу відповідач в квартирі не мешкає, житловою площею не цікавиться, квартплату та плату за комунальні послуги не вносить, але з реєстраційного обліку за місцем знаходження квартири не знімається.

Будь-які договірні відносини щодо користування квартирою відсутні. Реєстрація відповідача, порушує права позивача, як власника квартири.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримала у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що позивач на підставі договору дарування квартири від 02 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.В. за реєстровим № 956, ОСОБА_1 є власником спірної квартири. Право власності на квартиру зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 22.03.2010 року. Вказана квартира позивачу була подарована її колишнім чоловіком ОСОБА_3 . Відповідач по справі є також колишньою дружиною ОСОБА_3 , і як дружина останнього була зареєстрована у спірному житлі. Шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.10.2016 року. Ще до розірвання шлюбу в 2014 році, відповідач добровільно виїхала з квартири в невідомому напрямку, забравши всі свої речі. З цього часу відповідач в квартирі не мешкає, житловою площею не цікавиться, квартплату та плату за комунальні послуги не вносить, але з реєстраційного обліку за місцем знаходження квартири не знімається.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 21.02.2019 року у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до акта від 02.04.2019 р., складеного комісією у складі громадян: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в присутності власника квартири ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному житлі з 2014 року. Зазначену обставину свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підтвердили і в судовому засіданні.

Відповідач спільно з власником квартири ніколи не проживала, спільним побутом не була пов`язана. Будь-які договірні відносини щодо користування вказаним житловим приміщенням між позивачем, як власником квартири, та відповідачем відсутні.

Реєстрація відповідача ОСОБА_2 порушує права позивача ОСОБА_1 , як власника квартири, в зв`язку з чим є підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності на вказане нерухоме майно шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_2 права користування вказаним житлом.

Так, у відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно змісту ч. ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Разом з цим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Звернення позивача ОСОБА_1 до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування відповідача житловим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 Цивільного кодексу України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним.

Пунктом 4 частини 1 та частиною 2 статті 406 Цивільного кодексу України встановлено, що сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, право відповідача ОСОБА_2 на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , є похідним від права власності позивача ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає разом з позивачем за місцем своєї реєстрації, спільне господарство з позивачем не веде, участь в утриманні квартири не приймає та її особистих речей в квартирі за вказаною адресою немає, а тому в силу її формальної реєстрації у цій квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу, вона створює перешкоди позивачу в користуванні належною їй квартирою та порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном як складовими частинами права власності, у зв`язку з чим маються всі підстави для усунення власнику квартири перешкоди у здійсненні ним права власності, шляхом позбавлення відповідача права користування вказаним житловим приміщенням.

В свою чергу, рішення суду про усунення власнику квартири - позивачу ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права власності на вказану квартиру шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_2 права користування вказаним житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це лише внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. При цьому, реєстрація місця проживання не пов`язана з будь-якими іншими правами особи.

Будучи зареєстрованою у будинку, який належить позивачу, відповідач ОСОБА_2 не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно вказаної квартири і, відповідно, будучи знятою з реєстрації з цієї квартири, вона ніяких майнових прав не втрачає.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги - задовольнити у повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоду у здійсненні нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за подання позовної заяви в розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Повне судове рішення складено 31.05.2019 року.

Суддя: А. К. Сітало