Проваження № 22-ц/824/3190/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 березня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 13 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про виселення,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебуває вказана цивільна справа за позовом ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 18 грудня 2007 року між банком і відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 140000 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань відповідачка передала в іпотеку свою квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку із неповерненням кредитних коштів банк на підставі Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору в позасудовому порядку 15 березня 2017 року звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність предмета іпотеки. Однак відповідачка ОСОБА_2 порушує його права власника, бо відмовляється добровільно виселитися з квартири АДРЕСА_1. Окрім того, без згоди іпотекодержателя і в порушення умов іпотечного договору зареєструвала у спірній квартирі своїх неповнолітніх дітей.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 13 грудня 2018 рокупровадження у даній справі зупинено до вирішення іншої цивільної справи № 755/12134/18, яка розглядається цим же судом, за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., третя особа ПАТ «Перший український міжнародний банк» про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Не погоджуючись із ухвалою, позивач ПАТ «Перший український міжнародний банк»

- 2 -

подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про зупинення провадження, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду щодо наявності підстав для зупинення провадження і неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої, наявність якої не є перешкодою для розгляду позову банку про виселення. Окрім того, суд не вирішив поданого банком клопотання про об'єднання в одне провадження обох справ для ефективного вирішення спору.

ОСОБА_2, яка отримала копію ухвали про відкриття апедяційного провадження та копію апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд обгрунтовував свої висновки наявністю вказаних у п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України підстав для зупиненння. При цьому суд виходив з того, що обставини, які можуть бути встановлені в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, впливають на розгляд даного спору в частині доведення правомірності набуття ПАТ «Перший український міжнародний банк» права власності на спірну квартиру.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, оскільки вони зроблені в результаті порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом указаної норми підставою зупинення провадження у справі є виключно об'єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість встановлення судом обставин справи, відповідних їм правовідносин та формування судом правових висновків щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої справи.

До таких же висновків прийшов Верховний Суд України у справі № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, де, скасовуючи ухвалу про зупинення провадження до вирішення судом іншого позову про визнання договору недійсним, вказав, що визначаючи наявність підстав для зупинення провадження, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається із матеріалів даної справи, предметом спору є захист прав нового

- 3 -

власника квартири ПАТ «Перший український міжнародний банк», гарантованих йому ст.41 Конституції України та статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, шляхом виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_1.

В іншій цивільній справі № 755/12134/18, яка розглядається Дніпровським районним судом м.Києва, предметом спору є правомірність дій приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «Перший український міжнародний банк».

За таких обставин колегії суддів вважає, що наявність іншого спору між ОСОБА_2 і приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. щодо скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно не впливає на вирішення спору в даній справі про захист прав власника, поскільки в іншій справі не вирішуються питання, що стосуються підстав, заявлених у даній справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Також, згідно із ст.210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який із дня відкриття провадження у справі не може перевищувати 60 днів для підготовчого провадження і 30 днів для розгляду по суті.

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Із матеріалів даної справи вбачається, що провадження у справі відкрите 23 серпня 2017 року, тобто справа не знаходить свого вирішення на протязі більш як півтора року. Наведене у свою чергу свідчить про те, що зупинення провадження у справі призведе до порушення розумних строків розгляду справи.

Окрім того, зупиняючи провадження, суд не звернув уваги на те, що згідно приписів ч.3 ст.210 ЦПК України зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті передбачено тільки з підстав, встановлених п.п.1-3 ч.1 ст.251 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 17 липня 2018 року ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою судове засідання призначено на 06 вересня 2018 року о 10-00 годині.

Отже, підготовче провадження у справі не проводилося і суд перейшов до розгляду справи по суті, а відтак за вимогами ч.3 ст.210 ЦПК України зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті за п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України не передбачено.

Суд наведених обставин не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана

- 4 -

ухвала підлягає до скасування у зв'язку із порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задоволити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 13 грудня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: