ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5096/19 Справа № 171/2048/18 Суддя у 1-й інстанції - Кодрян Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у м. Кривому Розі у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року, ухваленого суддею Кодрян Л.І. у м. Апостолове, повний текст судового рішення складено 06 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається.

В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 21.02.1998 року укладено шлюб, який розірвано 26 лютого 2002 року. Від спільного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 01.09.2015 року по 30.06.2019 року навчається на денній формі навчання за державним замовленням у Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету. Позивач є пенсіонером, тяжко хворіє, перебуває в скрутному матеріальному становищі, не може самостійно забезпечити сина,який через навчання не має можливості працевлаштуватися.

Відповідач ОСОБА_2 працює на посаді бухгалтера у відділі освіти виконавчого комітету Апостолівської міської ради, має постійне джерело доходів, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти на час навчання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду, не відповідність рішення обставинам справи, неповне дослідження доказів, що мають значення, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги, що він має поганий стан здоров`я, тому значні кошти витрачає на своє лікування, отримує невелику пенсію, вимушений додатково працювати, тому не може забезпечити повнолітнього який навчається на денній формі усім необхідним. Мати, відповідач у справі має можливість надавати матеріальну допомогу, проте усунулась від виконання обов`язків.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що 21.02.1998 року між сторонами укладено шлюб, який розірваний 26 лютого 2002 року. Від шлюбних відносин у сторін народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , батьками в свідоцтві про народження якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10,14.15).

Останній раз відповідачем укладено шлюб 15.10.2016 року із ОСОБА_6 у результаті чого вона змінила своє прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с. 20).

Повнолітній ОСОБА_3 навчається в Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету - вищому навчальному закладі І-ІІ рівня акредитації з 01.09.2015 року на денній формі навчання за державним замовленням, термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою Криворізького коледжу Національного авіаційного університету № 2096/д від 01.10.2018 року (а.с. 11).

З довідки про склад сім`ї Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 01.10.2018 року № 2390 встановлено, що станом на 01.10.2018 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно акту депутатського обстеження від 03 жовтня 2018 року, складеного депутатом Апостолівської міської ради Дишко Л.В ., свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зі слів свідків з ОСОБА_1 проживає його син ОСОБА_3 (а.с.13).

З довідки Криворізького коледжу Національного авіаційного університету № 804/д від 11.04.2018 року та паспорта ОСОБА_3 на період навчання в коледжі тимчасово зареєстрований та проживає в гуртожитку коледжу АДРЕСА_2 з 23.09.2015 року по 01.07.2019 року (а.с.21,48-49).

З довідки КЗ «Апостолівської ЦРЛ «ДОР» від 04.10.2018 року, № 145 встановлено, що позивач ОСОБА_1 має вади зі здоровьям (а.с. 24).

Відповідно до рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року, зміненого постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 12.10.2017 року, до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року, за умови, що він не припинить навчання (а.с.50-57).

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задовоелнні позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст.ст.199 СК України та виходив з того, що повнолітній не проживає із позивачем, який на виконання рішення суду сплачує аліменти на користь відповдача на утримання повнолітнього, який продавжує навчання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції вважає його виваженим, обґрунтованим, такий, що відповідає матеріалам справи.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність факту проживання повнолітнього разом із батьком ОСОБА_1 , що виключає підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на матеріали справи, якими встановлено, що повнолітній ОСОБА_3 на період навчання в коледжі тимчасово зареєстрований та проживає в гуртожитку коледжу АДРЕСА_2 з 23.09.2015 року по 01.07.2019 року.

Колегія суддів вважає недоведеним посилання позивача в апеляційній скарзі на наявність підстав для стягнення на його користь аліментів періодичне проживання повнолітнього ОСОБА_3 у період канікул.

Право як батька ОСОБА_1 так і повнолітнього сина ОСОБА_3 бути поряд один з одним з правом на спілкування становить основоположну складову сімейного життя, не може свідчити про постійне проживання ОСОБА_3 разом із батьком, як факту для отримання позивачем аліментів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року, зміненого постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 12.10.2017 року, до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року, яке набрало законної сили, не скасоване, яким вирішено питання між сторонами. На виконання рішення суду з доходу позивача утримуються щомісячно аліментні платежі. Питання про припинення стягненя аліментів на підставі рішення суду позивачем не заявлено.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v Ukraine no 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v Ukraine 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Отже, факти, встановлені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року та року, яке набрало законної сили, є преюдиціальними, а тому доказуванню не підлягають, як видно з судових рішень під час розгляду справи судами досліджувалось місце проживання повнолітнього ОСОБА_3 у період канікул та надавалась оцінка даним фактам, стосовно чого постановлено остаточне рішення.

З огляду на досліджені колегією суддів матеріали справи, з часу постановлення судового рішення у квітні 2018 року та звернення позивача до суду із позовом у жовтні 2018 року, обставини проживання повнолітнього ОСОБА_3 за місцем навчання не змінилися, що виключає наявність підстав для стягнення аліментів на користь позивача.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 11 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: