ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м. Чернівці

справа № 724/554/18

провадження 2/822/385/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Половінкіної Н.Ю.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , територіальної громади с. Клішківці, третя особа Хотинська державна нотаріальна контора про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 територіальної громади с.Клішківці, третя особа Хотинська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування (головуючий у суді першої інстанції - суддя Єфтеньєв О.Г.)

встановив:

В квітні 2018 року позивач звернулася з позовом, який в подальшому було уточнено, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, третя особа Хотинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно колишнього колгоспного двору.

Посилається на те, що господарство по АДРЕСА_1 відноситься до колгоспного двору та складається з житлових будинків, господарських будівель та споруд, а саме: житловий будинок літ. А-1 (загальна площа 31.7 кв.м. житлова площа 24,2 кв.м.), підвал літ. Пд, ганок літ. А, тераса літ. б, вхід в підвал літ. ВхПд, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, криниця №1, вигрібна яма І.

Відповідно до довідки від 03.05.2017p. № 151 виданої Клішковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області, станом на 15.04.1991р. у вказаному будинковолодінні були прописані ОСОБА_6 (чоловік), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_1 (донька), ОСОБА_2 (внук) та ОСОБА_9 (дружина).

Вказує, що право власності на вищевказане господарство розподілилося наступним чином по 1/5 частині належало: ОСОБА_9 (мати), ОСОБА_6 (батько), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_1 (дочка - позивач), ОСОБА_2 (онук).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6 після смерті якого відкрилась спадщина на 1/5 частину майна, яке належало померлому на день смерті.

Відповідно до довідки Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 289 від 03.08.2017р. на день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) всі вище перелічені особи були там зареєстровані та проживали.

Оскільки, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не були одружені, а тому ОСОБА_9 та внук ОСОБА_2 хоча і проживали разом з нами, але не є спадкоємцями 1 черги за законом, які прийняла спадщину.

Вважає, що спадщину після смерті ОСОБА_6 , а саме 1/5 частину домоволодіння прийняли: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Станом на 28.04.1993р. вважає, що стала власником: 1/5 своєї частки та 1/10 (частки за спадщиною) разом 3/10 частки всього домоволодіння. Аналогічно її брат ОСОБА_7 став власником 3/10 часток усього домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , після його смерті відкрилась спадщина на 3/10 частини майна, яке належало померлому на день смерті, заяву про прийняття спадщини після смерті брата вона подала вчасно до Хотинської державної нотаріальної контори.

Відповідно до довідки Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 290 від 03.08.2017р. на день смерті ОСОБА_7 . в погосподарському дворі була зареєстрована та проживала їхня мати ОСОБА_9 , яка в межах 6 місячного терміну (а саме: 22.04.2016р. ) відмовилась від спадщини після смерті сина на користь позивача, шляхом подачі до Хотинської державної нотаріальної контори відповідної заяви.

Вважає, що неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли у спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7 по 1/10 частці спадкового майна, решту 1/10 частки майна, яке належало її братові прийняла вона.

Після смерті брата ОСОБА_7 , станом на 29.10.2015р. вона стала власником 4/10 часток будинковолодіння; ОСОБА_9 володіла правом 2/10 частин домоволодіння; ОСОБА_2 (внук ОСОБА_9 ) володіє правом 2/10 частин домоволодіння; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали власниками по 1/10 частки будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 , після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на 2/10 частки вищевказаного домоволодіння.

27.09.2016р. законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_12 було подано до Хотинського державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини неповнолітніми після смерті ОСОБА_9 , батько яких ОСОБА_7 помер раніше своєї матері - ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Позивач не заперечує право неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за правом представлення, та вважає, що вона як донька успадкувала після смерті матері 1/10 частку, посилаючись на те, що вона протягом останніх трьох років проживала із матір`ю ОСОБА_9 до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 та одержувала компенсацію по догляду за нею з 25.09.2013р. по 30.06.2016р.

Позивач вважає, що вона належним чином прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_9 та станом на 21.06.2016р. право власності у будинковолодінні розподілилось наступним чином: ОСОБА_1 належить 5/10 (або 10/20) часток, ОСОБА_2 (внук ОСОБА_9 ) належить 1/5 (або 4/20) частки домоволодіння, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 3/20 частки кожній. Вважає, що такий розподіл часток у праві власності існує і на сьогодні.

Посилаючись на зазначені обставини, просила задовольнити її позовні вимоги та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку домоволодіння АДРЕСА_1 що складається з : житлового будинку літ. А1 (загальна площа 31,7 кв.м., житлова площа 24,2 кв.м.), підвалу літ. Пд; ганку літ. А; тераси літ. б; входу в підвал літ. ВхПд; сараю літ. Г; вбиральні літ. Д; криниці № 1; вигрібної ями І; іншу 1/5 ідеальну частку вищевказаного домоволодіння залишити у власності ОСОБА_2

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17.07.2018р. до участі у даній цивільній справі залучені співвідповідачі: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , законним представником яких є їхня мати ОСОБА_12

У вересні 2018 року законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_12 було подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 територіальної громади с.Клішківці, третя особа Хотинська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування.

В позові зазначала, що на момент смерті ОСОБА_6 батька ОСОБА_7 , позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не проживала в АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з погосподарської книги с. Поляна за 1991-1993рр., особовий рахунок № НОМЕР_1 та довідкою Клішковецької сільської ради № 2614. А тому, вважає, що ОСОБА_1 не могла вступити в спадщину після смерті батька шляхом вступу у володіння та користування майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 . помер ОСОБА_6 , станом на день його смерті були зареєстровані та проживали в будинку ОСОБА_9 (громадянська дружина) та ОСОБА_7 (син).

ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не були одружені, а тому цивільна дружина ОСОБА_9 хоча і проживала разом з спадкодавцем, але не є спадкоємцем 1 черги за законом, яка прийняла спадщину. Спадщину після його смерті, а саме 1/5 частину домоволодіння прийняв син ОСОБА_7 . А тому станом на 28.04.1993р. ОСОБА_7 став власником: 1/5 своєї частки та 1/5 (частки за спадщиною) разом 2/5 частки всього домоволодіння. Після смерті ОСОБА_6 частки співвласників в домоволодінні розподілились наступним чином: 1/5 частина належала ОСОБА_9 (матері); 2/5 частина належала ОСОБА_7 (синові); 1/5 частина належала ОСОБА_1 (доньці); 1/5 частина належала ОСОБА_2 (онуку).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , після його смерті відкрилась спадщина на 2/5 (інакше 6/15) частини майна, яке належало померлому на день смерті. На день смерті ОСОБА_7 в погосподарському дворі були зареєстровані та проживали його мати ОСОБА_9 та його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_12 в вересні 2016 року було подано до Хотинської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини неповнолітніми доньками після смерті ОСОБА_7 .

Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли у спадщину по 2/15 частки, які належали їхньому батькові ОСОБА_7 .; сестра ОСОБА_1 прийняла у спадщину 2/15 частки, які належали її батькові ОСОБА_7 . Cтаном на ІНФОРМАЦІЯ_2 . після смерті ОСОБА_7 право власності у будинковолодінні розподілилось наступним чином: ОСОБА_1 стала власником 5/15 часток будинковолодіння (1/5 інакше 3/15 її та 2/15 після смерті брата ОСОБА_7 ); ОСОБА_9 володіла правом на 1/5 (або 3/15 або 6/30) частин домоволодіння; ОСОБА_2 (внук ОСОБА_9 ) володіє правом на 1/5 (або 3/15 або 6/30) частин домоволодіння; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали власниками по 2/15 (або інакше 4/30) частки будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на 1/5 (або 3/15 або 6/30) частин вищевказаного домоволодіння.

На день смерті ОСОБА_9 в по господарському дворі крім неї ніхто не був зареєстрований. 27.09.2016р. законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_12 було подано до Хотинської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини неповнолітніми після смерті ОСОБА_9 батько яких ОСОБА_7 помер раніше своєї матері - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому після смерті ОСОБА_9 станом на 21.06.2016р. право власності у будинковолодінні розподілилось наступним чином: ОСОБА_1 є власником 5/15 (або інакше 10/30) часток будинковолодіння (1/5 інакше 3/15 її та 2/15 після смерті брата ОСОБА_7 ); ОСОБА_2 (внук ОСОБА_9 ) володіє правом на 1/5 (або 3/15 або 6/30) частин домоволодіння; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали власниками по 7/30 частки будинковолодіння (2/15 або інакше 4/30 після батька + 3/30 після бабусі).

На підставі вищевикладеного позивачі за зустрічною позовною заявою просили визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 7/30 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в житлового будинку літ. А-1 (загальною площею 31,7 кв.м, житловою площею 24,2 кв.м), будівельних матеріалів і обладнання, які були використані в незавершеному будівництвом житловому будинку літ. Б-2, підвалу літ. Пд., ганку літ.а, входу в підвал літ. ВхПд, сараю літ.В, сараю літ.Г, вбиральні літ. Д, криниці №1, вигрібної ями І.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2018 року залучено до участі у справі ОСОБА_5

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/5 ідеальну частку (1/5 виділення частки члена колгоспного двору, 1/10 частка в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/10 частка в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) домоволодіння АДРЕСА_1 , та складається з житлового будинку літ. А-1 (загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м.), підвалу літ. Пд, ганку літ. а, входу в підвал літ. ВхПд, сараю літ. Г, вбиральні літ. Д, криниці літ. 1, вигрібної ями І.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 11/60 частки (3/20 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/30 частки в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, а саме: житлового будинку літ. А-1 (загальною площею 31,7 кв.м, житловою площею 24,2 кв.м), підвалу літ. Пд., ганку літ.а, входу в підвал літ.ВхПд, сараю літ.В, сараю літ.Г, вбиральні літ. Д, криниці №1, вигрібної ями І, будівельних матеріалів і обладнання, які були використані в незавершеному будівництвом житловому будинку літ. Б-2, тераси літ. б.

Визнано за ОСОБА_4 , право власності на 11/60 частки (3/20 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/30 частки в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, а саме: житлового будинку літ. А-1 (загальною площею 31,7 кв.м, житловою площею 24,2 кв.м), підвалу літ. Пд., ганку літ.а, входу в підвал літ. ВхПд, сараю літ.В, сараю літ.Г, вбиральні літ. Д, криниці №1, вигрібної ями І, будівельних матеріалів і обладнання, які були використані в незавершеному будівництвом житловому будинку літ. Б-2, тераси літ. б.

В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення районного суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/10 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_7 та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та визнати за ОСОБА_1 право власності загалом на 1/2 ідеальну частку домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ.А1 підвалу літ. Пд., ганку літ.а, тераси літ. б., входу в підвал літ. ВхПд, сараю літ.Г, вбиральні літ. Д, криниці №1, вигрібної ями І, а також відмовити у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом в частині визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на будівельні матеріали і обладнання, які були використані в незавершеному будівництвом житловому будинку літ. Б-2, тераси літ. Б.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими. Вважає, що позивач ОСОБА_1 після смерті брата мала право на його частку, оскільки мати у встановлений законом спосіб відмовилася від спадщини на її користь. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав за ОСОБА_4 право власності на частку будівельних матеріалів, що були використані при будівництві незавершеного житлового будинку літ. Б-2, тераси літ. Б.

А також посилається на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, визначивши за неповнолітніми ОСОБА_4 частку більшу ніж вони просили.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції посилався на те, що безпідставними є доводи позивача про прийняття у спадщину 1/10 частини, яка належала її братові ОСОБА_7 внаслідок відмови матері ОСОБА_9 на її користь.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком.

Судом першої інстанції встановлено, що господарство в АДРЕСА_1 відноситься до колгоспного двору, що підтверджується довідкою виконкому Клішковецької сільської ради Хотинського району № 150 від 03.05.2017р. та складається з житлових будинків, господарських будівель та споруд, а саме: житловий будинок літ. А1 (загальна площа 31,7 кв.м., житлова площа 24,2 кв.м.), підвал літ. Пд, ганок літ. А, вхід в підвал літ. ВхПд, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, криниця №1, вигрібна яма І, незавершений будівництвом житловий буд. літ. Б-2 і тераса літ. б.

Згідно ч.1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно довідки №151 від 03.05.2017р. Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області вбачається, що станом на 15.04.1991р. року у вказаному господарстві були прописані ОСОБА_6 (чоловік), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_1 (донька), ОСОБА_2 (внук) та ОСОБА_9 (дружина).

Відповідно до частини першої статі 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

З набранням чинності Закону України «Про власність» припинила існування така форма власності як власність колгоспного двору, а тому виходячи з рівності часток кожного члена колгоспного двору, який як вбачається з матеріалів у даній справі складався з п`ятьох членів, та на праві власності кожному належало по 1/5 частини домоволодіння, що і підтверджується тим, що господарство по АДРЕСА_1 розподілено наступним чином: по 1/5 частині належало ОСОБА_9 (мати), ОСОБА_6 (батько), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_2 (онук).

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовними вимогами, просила визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. А-1 (загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м.), підвалу літ. Пд, ганку літ. а, входу в підвал літ. ВхПд, сараю літ. Г, вбиральні літ. Д, криниці літ. 1, вигрібної ями І; іншу 1/5 ідеальну частку вищевказаного домоволодіння залишити у власності ОСОБА_2 . Посилалась на те, що вона є власником 5/10 (або 10/20) часток будинковолодіння (1/5 інакше 2/10 її як члена колгоспного двору; 1/10 частка після смерті батька, 1/10 після смерті брата ОСОБА_7 , та 1/10 після смерті матері ОСОБА_9 ).

Встановлено, що ОСОБА_1 , як члену колгоспного двору виходячи з рівності часток кожного члена колгоспного двору, на праві власності належить 1/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. А-1 (загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м.), підвалу літ. Пд, ганку літ. а, входу в підвал літ. ВхПд, сараю літ. Г, вбиральні літ. Д, криниці літ. 1, вигрібної ями І, будівельні матеріали і обладнання, які були використані в незавершеному будівництвом житловому будинку літ. Б-2, тераси літ. б.

Із матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , та після його смерті відкрилась спадщина на 1/5 частину вищевказаного майна, яке належало померлому на день його смерті.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР чинного на час смерті ОСОБА_6 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно матеріалів справи, а саме пояснень позивача та її представника, що також і було визнано сторонами в справі, позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом після смерті батька ОСОБА_6 вступила в управління спадковим майном, яке залишилося після смерті батька, оскільки вона проживаючи поряд з матір`ю ОСОБА_9 , так як та була похилого віку, постійно допомагала їй, здійснювала разом з матір`ю догляд за будинком, користувалася будинком, сараєм та усіма речами та інструментом, які знаходилися в будинковолодінні, зберігала в будинку свої речі, оскільки кожного дня приходила до матері по декілька разів на день, обходила господарство, так як у них була корова, свині, кури, гуси, у зв`язку з тим, що її мати не могла з усім хазяйством впоратися сама. Також вони разом з матір`ю на присадибній ділянці біля будинку садили картоплю, кукурудзу та інші сільськогосподарські культури, за якими постійно потрібно було здійснювати догляд, що вони з матір`ю і робили.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_1 вже на той час належала 1/5 частина вищевказаного будинковолодіння, як членові колгоспного двору (і ця обставина не заперечується також сторонами в справі) і вона також володіла і користувалася своєю частиною вищевказаного будинковолодіння.

У п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР зазначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 володіючи та користуючись своєю частиною колгоспного двору (1/5 частиною), також володіла і користувалася і іншою частиною колгоспного двору, яка і являється спадщиною після смерті батька ОСОБА_6 , а тому твердження відповідачів про те, що ОСОБА_1 не прийняла спадщину після смерті батька, оскільки не була там зареєстрована та не проживала є безпідставними.

На день смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за вищевказаною адресою були зареєстровані та проживали: ОСОБА_9 (громадянська дружина) та ОСОБА_7 (син).

Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не були одружені, а тому цивільна дружина ОСОБА_9 хоча і проживала разом зі спадкодавцем, але не є спадкоємцем 1 черги за законом, яка прийняла спадщину, а іншу 1/10 частину спадщини після смерті ОСОБА_6 прийняв син покійного ОСОБА_7 на підставі ст. ст. 548, 549 ЦК України (що діяв на час відкриття спадщини), який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 02 листопада 2015 року, та після його смерті відкрилась спадщина на 1/5 частину майна, як члена колгоспного двору та 1/10 частину спадкового майна, в порядку спадкування після смерті батька, яке належало померлому на день його смерті.

Згідно довідки Клішковецької сільської ради № 205 від 20.05.2016р. на день смерті ОСОБА_7 в погосподарському дворі були зареєстровані та проживали його мати ОСОБА_9 та його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , даний факт також підтверджується і випискою із погосподарської книги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Однак, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, мати ОСОБА_7 - ОСОБА_9 в межах шестимісячного терміну (22.04.2016р.) відмовилася від прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_7 , та не заперечувала, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно було видано на ім`я сестри померлого ОСОБА_1 , шляхом подачі до Хотинської державної нотаріальної контори відповідної заяви, що підтверджується інформацією, яка міститься в постанові Хотинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2016р.

Серед таких правочинів закон визначає: договір про зміну черговості Так, згідно зі ст. 1258 ЦК України, право на спадкування за законом спадкоємці одержують почергово: кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Водночас Закон надає можливість зміни закріпленого законом правила черговості. Зміна черговості одержання права на спадкування - це встановлення іншого, ніж передбачено законом, порядку закликання до спадкування спадкоємців за законом. Існують два способи зміни черговості одержання права на спадкування: за домовленістю спадкоємців (договірний) та судовий.

Відповідно до ч. 1 ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити права спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не регламентує наведений договір щодо його змісту, особливостей укладення, а лише відтворює положення ЦК стосовно можливості зміни черговості одержання права на спадкування шляхом укладення відповідного договору, укладеним після відкриття спадщини (п. 4.7 глави 10 розділу ІІ Порядку).

Договір про зміну черговості спадкування укладається між спадкоємцями тієї черги, що закликається до спадкування, з однієї сторони, та спадкоємцем наступної черги - з іншої.

Спадкоємець наступної черги є стороною за цим договором, оскільки у результаті його укладення виникають правові наслідки (закликання до спадкування), що стосуються передусім цього учасника правовідносин. Стаття 1259 ЦК оперує таким терміном як «заінтересований спадкоємець», тобто визначальною ознакою сторони договору про зміну черговості одержання права на спадкування є наявність інтересу. Спадкоємець наступної черги, який не повинен закликатися до спадкування за загальним правилом черговості, очевидно, має найбільший інтерес у договорі, оскільки завдяки цьому набуває право на спадкове майно, а відтак, він має бути стороною договору.

Укладення договору про зміну черговості не позбавляє спадкоємця необхідності звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК.

Як зазначено у ст. 1269 ЦК, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Водночас закон дозволяє прийняття спадщини без спеціального волевиявлення. Так, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї; малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від неї (ст. 1268 ЦК). Отже, серед способів прийняття спадщини без спеціального волевиявлення окремо не визначено «укладення договору про зміну черговості», що дозволяє зробити висновок про застосування до досліджуваних відносин ст. 1269 ЦК.

Сторонами договору про зміну черговості одержання права на спадкування можуть бути лише фізичні особи, визначені хоча б у одній із черг спадкоємців за законом (статті 1261-1265 ЦК).

Закликання до спадкування на підставі укладеного між спадкоємцями договору не є окремим видом спадкування. Статтею 1217 ЦК передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом першої інстанції було встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів укладення вищевказаного договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , а заява, яка наявна в матеріалах спадкової справи не є належним доказом переходу спадщини на користь спадкоємця іншої черги за законом.

Враховуючи зазначене, правильним є висновок суду першої інстанції що вимога позивача ОСОБА_1 про прийняття у спадщину 1/10 частини, яка належала її братові ОСОБА_7 внаслідок відмови матері ОСОБА_9 на її користь, задоволенню не підлягає.

Встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є також його неповнолітні діти - доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від імені яких, їх законний представник ОСОБА_12 своєчасно звернулася до Хотинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька. ОСОБА_12 у вересні 2016 року подала до Хотинської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини неповнолітніми після смерті ОСОБА_7 , що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частиною другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Отже, на момент смерті ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 р.) спадкоємцями були його мати ОСОБА_9 та неповнолітні доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , та після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину, яка належала їй як членові колгоспного двору.

Згідно довідки Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 134 від 03.08.2017р., на день смерті ОСОБА_9 в погосподарському дворі крім неї ніхто не був зареєстрований.

Відповідно до довідки від 24.04.2017р., виданої Клішковецької ссільською радою Хотинського району, вбачається, що донька ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом) протягом останніх трьох років проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_9 до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 в житловому будинку в АДРЕСА_2 .

Законним представником ОСОБА_12 визнано той факт, що ОСОБА_9 довгий проміжок часу до дня своєї смерті постійно проживала не за місцем реєстрації постійного місця проживання, а у господарстві навпроти, куди з`являлась ОСОБА_1 .

Також згідно матеріалів справи, а саме довідки виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації від 02.06.2017р. вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та одержувала компенсацію по догляду за пристарілою особою ОСОБА_9 , 1933 року народження, в період з 25.09.2013р. по 30.06.2016р.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, що також і висловлено позицією в ухвалі ВССУ від 02 листопада 2016 року в справі № 716/309/14-ц, з якої вбачається, що спадкоємець вважатиметься таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем, і в тому випадку, коли за певний, навіть значний, час до настанні смерті спадкодавця він відбув з місця проживання спадкодавця у довготривале відрядження, з якого повернувся після закінчення строку для прийняття спадщини. Незважаючи на те, що такий спадкоємець жодних дій для прийняття спадщини не здійснював або навіть не знав про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв її в силу норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

З матеріалів спадкової справи, вбачається, що 27.09.2016р. законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_12 до Хотинської державної нотаріальної контори було подано заяви про прийняття спадщини неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_9 , батько яких ОСОБА_7 помер раніше своєї матері - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями заяв, які знаходяться в матеріалах справи.

Із матеріалів цієї ж спадкової справи, вбачається, що 20.12.2016р. до Хотинської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 також було подано заяву про прийняття спадщини і неповнолітнім сином ОСОБА_7 - ОСОБА_5 , 1993 року народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкування за правом представлення - це особливий порядок спадкування за законом, за яким до спадкування закликаються особи, які заступають собою місце спадкоємця, що помер раніше, ніж спадкодавець. Можливість укладення договору такими особами пов`язане з тим, що спадкоємці за правом представлення є безпосередніми та самостійними наступниками спадкодавця. Ці права вони набувають на підставі закону через кровну спорідненість, а не в якості наступників або представників спадкоємців більш близьких ступенів, померлих до відкриття спадщини. Ніякого переходу спадкової частки від спадкоємця, якого заміщають, до спадкоємця, який спадкує, за правом представлення не відбувається і навіть не припускається.

Отже, спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті матері шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем та догляду на час відкриття спадщини, неповнолітні онуки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та повнолітній онук ОСОБА_5 , які своєчасно прийняли спадщину в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом першої інстанції при розгляді справи правильно визначені частки, що належать сторонам.

Однак, при розгляді справи судом не було враховано наступне.

При розгляді справи суду першої інстанції керувався Правовою позицією, яка висловлена в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, з якої вбачається, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Однак, частково задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суд першої інстанції безпідставно вважав, що до майна колишнього колгоспного двору входять будівельні матеріали і обладнання, які були використані в незавершеному будівництвом житловому будинку літ. Б-2, тераси літ. б АДРЕСА_1 .

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (частини 3, 5 ст. 376 ЦК).

При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно - будівельні матеріали за спадкоємцями, судом не встановлено чи належало за життя спадкодавцеві це майно. Жодних доказів на підтвердження цього матеріали справи не містять. Крім того, з технічної документації на домоволодіння вбачається, що відсоток готовності зазначеного будинку літ.Б-2 становить 36,2%, однак, матеріали справи не містять визначення вартості та обсягу будівельних матеріалів, що були витрачені на будівництво, не встановлено рік будівництва та не з`ясовано хто був забудовником майна.

При розгляді справи суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, є підставою для часткової зміни рішення.

Отже, в задоволені зустрічного позову в цій частині слід відмовити, оскільки будь-якої правової підстави визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на будівельні матеріали не вбачається.

Доводи апелянта щодо виходу суду за межі позовних вимог є безпідставними, оскільки позовними вимогами є поділ спадкового майна, і визначення судом часток, навіть якщо вони не співпадають з вимогами позивача, не є виходом суду за межі позову, оскільки інших вимог, крім поділу спадкового майна та визначення часток суд не вирішував.

Враховуючи зазначені обставини, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову слід змінити. Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 11/60 частки (3/20 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 та 1/30 частки в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_9 ) на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а саме: житлового будинку літ. А-1, підвалу літ. Пд., ганку літ.а, входу в підвал літ.ВхПд, сараю літ.В, сараю літ.Г, вбиральні літ. Д, криниці №1, вигрібної ями І.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 11/60 частки (3/20 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 та 1/30 частки в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_9 ) на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а саме: житлового будинку літ. А-1, підвалу літ. Пд., ганку літ.а, входу в підвал літ.ВхПд, сараю літ.В, сараю літ.Г, вбиральні літ. Д, криниці №1, вигрібної ями І.

В задоволенні інших вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Відповідно до положеннь ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи зазначені норми, а також враховуючи відсоток задоволення зустрічного позову (73%), розподіл судових витрат за наслідками розгляду зустрічного позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 (законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 ) по 171,50грн. з кожного на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу позову.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 ) по 171,50грн. з кожного на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу позову.

Враховуючи відсоток задоволення апеляційної скарги (27%) слід стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 )на користь ОСОБА_1 по 142,72грн. з кожної на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2019 року в частині задоволення зустрічного позову змінити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , територіальної громади с.Клішківці, третя особа Хотинська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 11/60 частки (3/20 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 та 1/30 частки в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_9 ) на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а саме: житлового будинку літ. А-1, підвалу літ. Пд., ганку літ.а, входу в підвал літ.ВхПд, сараю літ.В, сараю літ.Г, вбиральні літ. Д, криниці №1, вигрібної ями І.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 11/60 частки (3/20 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 та 1/30 частки в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_9 ) на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а саме: житлового будинку літ. А-1, підвалу літ. Пд., ганку літ.а, входу в підвал літ.ВхПд, сараю літ.В, сараю літ.Г, вбиральні літ. Д, криниці №1, вигрібної ями І.

В задоволенні інших вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду зустрічного позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 (законний представник ОСОБА_12 ) по 171,50грн. з кожного на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу позову.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (законний представник ОСОБА_12 ) по 171,50грн. з кожного на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу позову.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (законний представник неповнолітніх ОСОБА_12 ) на користь ОСОБА_1 по 142,72грн. з кожної на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 12 червня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Вірно з оригіналом :