Справа № 299/3113/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Терпай С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги фермерського господарства «Колос» і ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 14 вересня 2018 р. (у складі судді Трагнюка В.Р.) за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Колос», третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , про визнання актів прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей і державного акту на право колективної власності на землю недійсними , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом у листопаді 2016 р.

Після зміни предмету позовних вимог просив:

-Визнати недійсним державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29.11.1996 р., виданого колективному сільськогосподарському підприємству «8-Березня» та припинити право колективної власності на земельні ділянки, зазначені у цьому державному акті на право колективної власності на земельні ділянки площею 1338.2 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах згідно з планом на території м. Виноградів Закарпатської області, переданих у колективну власність відповідно до розпорядження голови Виноградівської РДА за № 703 від 27.11.1996 р., зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1, та скасувати відповідну державну реєстрацію;

-Визнати акт прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) КСГП «8-Березня» у м. Виноградів фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000 р. та акт прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (будівель та комунікацій)КСГП «8-Березня» фермерському господарству « Колос » від 26.06.2000 р. недійсними і такими, що не підтверджують відображених у них фактів;

-Розподілити судові витрати між сторонами.

Позов мотивований таким.

У провадженні Виноградівського районного суду знаходиться цивільна справа № 299/1382/16-ц за позовом СГФ «Колос» до управління Держгеокадастру у Виноградівському районі Закарпатської області, Виноградівської РДА та Кобрина М.В. про визнання недійсними та скасування розпоряджень і державних актів на право приватної власності щодо належних ОСОБА_1 земельних ділянок загальною площею 3.40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посилаючись на своє право власності на ці землі, зокрема згідно з державним актом на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29.11.1996 р.

Після виділення ОСОБА_1 29.12.1999 р. і 27.09.2000 р. у натурі вказаних земельних ділянок із земель КСГП «8-Березня» у зв`язку зі змінами в розташуванні меж та площі земельної ділянки КСГП «8-Березня» необхідно було внести відповідні зміни до державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29.11.1996 р., що представниками КСГП «8-Березня», а в подальшому ФГ «Колос» до 02.07.2003 р. (до внесення змін до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею») зроблено не було, через що вказаний акт не може вважатися дійсним.

Окрім того, державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29.11.1996 р. виданий на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА, а законодавство передбачало наявність рішення районної Ради народних депутатів.

Згідно з оспореними актами прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів, будівель і комунікацій) рішенням загальних зборів КСГП «8-Березня» (протокол № 7 від 30.12.1998 р.) передано вказані матеріальні цінності з балансу КСГП на баланс ФГ «Колос», однак насправді не було прийнято жодного рішення щодо передачі керівнику ФГ «Колос» Тереку Т.І. будь-яких земельних ресурсів, будівель і комунікацій з балансу КСГП «8-Березня», а ОСОБА_2 (на той час виконуючий обов`язки голови правління КСГП) указаних атів не підписував, про що за заявами самого ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розпочато досудове розсування.

Про існування актів ОСОБА_1 дізнався у січні 2016 р. як третя особа в господарській справі за позовом ФГ «Колос» до Виноградівської міської ради про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.

Рішенням Виноградівського районного суду від 14.09.2018 р. у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю вимог.

У апеляційній скарзі адвокат Нечаєв В.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати це рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права, винести нове про задоволення позову та вирішити питання розподілу судових витрат.

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

-Обставини, викладені в акті прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) КСГП «8-Березня» фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000 р. не підтверджує відображених у ньому фактів, оскільки всупереч вимогам ч.2 ст. 17 ЗК України (в редакції 18.12.1990 р.) земельні ділянки, зазначені в цьому акті не могли бути передані ФГ «Колос», а відтак за приписами ст.ст. 48. 59 ЦК УРСР указаний акт є недійсним;

-Земельні ділянки, були передані у колективну власність КСГП «8-Березня» розпорядженням голови Виноградівської РДА замість органу місцевого самоврядування (Виноградівською районною радою), тобто оскаржений державний акт на право колективної власності на землю КСГП «8-Березня» було винесено без установлених підстав, способом, що не передбачений законодавством;

У апеляційній скарзі фермерське господарство «Колос» просить задовольнити вимоги його апеляційної скарги, змінити мотивувальну частину рішення Виноградівського районного суду від 14.09.2018 р. і вирішити питання розподілу судових витрат.

Посилається на неповне викладення у рішенні обставин, установлених при розгляді справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

-у мотивувальній частині рішення суд посилається на встановлення обставин, які не були підставою позову за заявами від 04.10.2016 р. від 02.03.2017 р. і не були предметом дослідження у ході розгляду справи;

-посилання суду на ст. 94, 37 ч.2 ЦК УРСР, ст. 27 ч.1 ЗК України (1990 р.);

-єдиною підставою визнання актів прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів, будівель і комунікацій) заявлено факт підробки підписів від імені в. о. голови КСГП ОСОБА_2 , однак ця підстава спростована експертним висновком;

-суд не дав належної оцінки їх доказам, наданим порядку заперечень на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Виноградівська РДА просить у задоволенні цієї скарги відмовити за безпідставністю, а рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

У відзиві на скаргу ОСОБА_1 фермерське господарство «Колос» просить залишити її без задоволення у зв`язку з безпідставністю викладених у ній доводів.

Апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції по суті спірних правовідносин (у межах предмету і підстав заявленого позову) установив таке.

Як видно з актів прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів, будівель і комунікацій) від 26.06.2000 р., указані цінності були передані ФГ «Колос» на підставі рішення загальних зборів КСГП«8-Березня» (протокол № 7 від 30.12.1998 р.), що узгоджується зі статутом останнього.

Указані акти за своїм змістом не є правовстановлюючими документами та не мають ознак правочину в розумінні ст. 41 ЦК УРСР (чинного нам момент складання ос порених актів) і ст. 202 ЦК України. Обставин, які б свідчили про порушення, невизнання або оспорювання ФГ «Колос» прав позивача ОСОБА_1 як власника земельних ділянок, немає, а відтак його права не підлягають судовому захисту відповідно до ст. 16 ЦК України.

Окрім того, земельна ділянка ОСОБА_1 площею 1.39 га по АДРЕСА_1 не входить до переліку земельних ділянок, які зазначені в акті прийому-передачізалишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) від КСГП «8-Березня» фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000 р.

Землі, про які зазначено в державному акті на право колективної власності на землю КСГП «8-Березня» серії НОМЕР_1 від 29.11.1996 р. площею 1338.2 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в подальшому передавалися у приватну власність у процесі розпаювання колишніми членами КСГП «8-Березня», тобто неодноразово змінювались межі вказаної земельної ділянки, а позаяк ці зміни площі та меж земельної ділянки колективної власності не були внесені, то після 02.07.2003 р. акт не може вважатися документом, що порушує права позивача.

Останнім не доведено достатніх аргументів, які б свідчили про невідповідність оскаржуваного державного акту на право колективної власності га землю КСГП « 8-Березня » серії НОМЕР_1 від 29.11.1996 р. вимогам законодавства, чинного на момент його видачі.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції по суті спірних правовідносин через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

Юридичним актом, який може бути оскарженим у судовому порядку, є офіційний письмовий документ державного чи іншого органу (посадової особи), виданий у межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб`єктів.

Оскаржені позивачем акти прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів, будівель і комунікацій) КСГП «8-Березня» фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000 р. таким критеріям не відповідають.

Окрім того, як видно з матеріалів справи, вказані акти були та є одним з доказів при розгляді інших цивільних і господарських справ, а тому підлягають оцінці поряд з іншими доказами у цих справах.

Установлено та не заперечується, що оскаржений позивачем державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29.11.1996 р., виданий колективному сільськогосподарському підприємству «8-Березня» на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації № 703 від 27.11.1996 р., яке позивачем не оскаржене, а доказів для визнання цього акту як самостійного предмету оскарження позивач не навів і таких судом не здобуто.

Мало того, визначальним моментом у цих правовідносинах є установлений судом першої інстанції факт недоведеності порушення прав та (або) інтересів позивача існуванням державного акту, який виданий КСГП «8-Березня» ще в 1996 р.

Невизнання та оспорювання фермерським господарством «Колос» права ОСОБА_1 на земельну ділянку в іншій цивільній справі не може слугувати підставою для визнання такого недійсним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не заслуговують на увагу як суперечні обставинам справи, письмовим доказам і нормам матеріального права.

Апеляційна скарга ФГ «Колос» зводиться до зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, однак обґрунтованого, логічного та вмотивованого викладу про те, в чому полягає така необхідність (наприклад, зміна правового обґрунтування як підстави для відмови в позові, виключення або доповнення певних конкретних фактів та обставин, яких і чому) немає, а суд апеляційної інстанції не вправі визначати це на свій розсуд.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційних скарг та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове правильне по суті рішення, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фермерського господарства «Колос» залишити без задоволення. 2.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 3.Рішення Виноградівського районного суду від 14 вересня 2018 р. залишити без змін. 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 03.06.2019 р.

Судді: