Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 642/6005/17

провадження № 61-42353св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: Харківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Харківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - Харківське об'єднане управління ПФУ в Харківській області), Державної казначейської служби України (ДКСУ) та просив стягнути з Харківського об'єднаного управління ПФУ в Харківській області шляхом списання коштів з Державного бюджету України інфляційні нарахування в сумі 681 782, 70 грн та 3 % річних у сумі 100 013, 18 грн.

Позовна заява мотивована тим, що постановою Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2011 року, яка підлягала негайному виконанню, задоволено його адміністративний позов до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про зобов'язання вчинити дії та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області зробити ОСОБА_3 перерахунок основної та додаткової пенсії. На виконання вказаної постанови Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області нарахувало позивачу 573 975, 03 грн. Вказані кошти перераховані ДКСУ 18 липня 2017 року.

Боржником прострочено виконання грошового зобов'язання на 6 років, 10 місяців та 11 днів, у зв'язку з чим позивач просить позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» та до них не можуть застосовуватися норми, які передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 з інших підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ОСОБА_3 позовні вимоги заявлені на підставі статті 625 ЦК України, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що до правовідносин, які виникли між ним та Харківським об'єднаним управлінням ПФУ в Харківській області, застосовуються положення статті 625 ЦК України, оскільки вона визначає відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання. Застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» є дискримінаційним.

Харківське об'єднане управління ПФУ в Харківській області направило відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що постановою Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2011 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про зобов'язання вчинити дії.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області зробити ОСОБА_3 перерахунок основної пенсії у відповідності до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у відповідності до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 28 вересня 2009 року, та з 19 травня 2010 року з наступним перерахунком цих сум відповідно до статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії відповідно до частини четвертої статті 54, частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з підвищенням її на 12% у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №894 від 13 липня 2004 року «Про підвищення розміру пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 08 вересня 2009 року з урахуванням виплачених сум та з подальшим перерахунком.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії відповідно до частини четвертої статті 54, частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з підвищенням її в 3,5 рази у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №1293 від 27 грудня 2005 року «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 08 вересня 2009 року з урахуванням виплачених сум та з подальшим перерахунком.

Грошові кошти на виконання вказаного рішення у сумі 573 975, 03 грн були перераховані ДКСУ за платіжним дорученням № 200006 18 липня 2017 року на зазначений ОСОБА_3 рахунок у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується листом Головного управління ДКСУ у Харківській області № 12-20/890/5136 від 17 серпня 2017 року.

Позивач стверджує, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі рішення суду, оскільки рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2011 року виконано лише 18 липня 2017 року. Вказані обставини є підставою для застосування статті 625 ЦК України та стягнення на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2011 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області вчинити певні дії, а саме провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 основної та додаткової пенсії.

Оскільки у вказаному рішенні суд не визначив конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, таке зобовязання не є грошовим. Тому суд обгрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_3 та залишення без змін постанови апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат