Справа № 346/1801/19
Провадження № 2/346/1318/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючого судді П`ятковського В.І.

за участю секретаря Іванишин Х.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до Матеївецької сільської ради об"єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був його батько, ОСОБА_2 . На час ліквідації колгоспних дворів, в будинку проживали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Право власності на будинковолодіння в Коломийському МБТІ не зареєстроване.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що 28 квітня 1995 року складено відповідний актовий запис за № 7.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 і після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим 29 червня 1999 року секретарем Пилипівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 23, згідно якого зазначене будинковолодіння заповів йому.

Вказує, що прийняв спадщину після смерті батька, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння не зареєстровано.

Просить суд визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача на розгляд справи також не з`явився, однак подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, з позовними вимогами згідний, не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав до типу колгоспного двору, головою якого був батько позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради об`єднаної територіальної громади № 991 від 17 жовтня 2018 року (а.с.6).

Із виписки з погосподарської книги виконкому Матеївецької сільської ради ОТГ № 699 від 10 липня 2018 року вбачається, що вищевказаний об"єкт погосподарського обліку за № 0495-01 побудовано в 1983 році (а.с.7).

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 62447 від 25 вересня 2018 року право власності на зазначений будинок в Коломийському МБТІ не зареєстровано (а.с.17).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали : ОСОБА_2 голова двору, ОСОБА_8 - дружина, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_9 - дочка, ОСОБА_10 - онук, що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради об`єднаної територіальної громади № 991 від 17 жовтня 2018 року (а.с. 6).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_11 , про що 28 квітня 1995 року складений відповідний актовий запис за № 7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_3 про що в книзі реєстрації смертей цього ж дня складено відповідний актовий запис за № 23, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Померлий залишив заповіт, посвідчений 29 червня 1999 року секретарем Пилипівської сільської ради Коломийського району, зареєстрований в реєстрі за № 23, згідно якого житловий будинок та господарські будівлі і споруди в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_12 (а.с.22).

Прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном, ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовлено у зв"язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно не зареєстроване (а.с.16).

Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 25 вересня 2018 року загальна площа його складає 106,5 кв.м., житлова - 72,6 кв.м. (а.с.19-21).

Згідно висновку про вартість об"єкта оцінки від 28 грудня 2018 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 73770,00 грн. (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідач не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, який у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що право власності на нерухоме майно не зареєстровано, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_13 право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 263, 265, 268,354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок позначений літерою "А" та господарські будівлі і споруди : сарай позначений літерою "Б", навіс позначений літерою "В", гараж позначений літерою "Г", літню кухню позначену літерою "Д", криницю № 1, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 червня 2019 року.

Суддя П`ятковський В. І.