Провадження № 22-ц/812/455/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 березня 2019 року м. Миколаїв

справа № 1411/438/2012

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Лисенка П.П.,

секретар судового засідання Лептуга С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області, постановлену 23 листопада 2018 року під головуванням судді Козаченка Р.В., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено 28 листопада 2018 року,

за заявою

публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, у цивільній справі

за позовом

публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року АТ «Ощадбанк» звернулось із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Заявник зазначав, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 січня 2012 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 30621,04 грн. та 306,21 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду, 24 лютого 2012 року Жовтневим районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання у відділ державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області (зараз перейменовано -Вітовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, далі - Вітовський РВ ДВС) 18 квітня 2015 року.

З листа Вітовського РВ ДВС від 4 вересня 2018 року АТ «Ощадбанк» стало відомо про те, що 26 травня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Посилаючись на те, що вказана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на адресу банку не надходила, а виконавчий лист втрачено в процесі поштової пересилки з незалежних від стягувача причин, внаслідок чого банк був позбавлений можливості пред'явити виконавчий документ до виконання, що в свою чергу призвело до порушення строку його пред'явлення, АТ «Ощадбанк» просило суд поновити строк на пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області 24 лютого 2012 року по вказаній справі та видати його дублікат.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що АТ «Ощадбанк» не доведено, що строк на пред'явлення виконавчого листа для виконання був ним пропущений з поважних причин, оскільки пасивна бездіяльність стягувача не може слугувати поважною причиною для цього, а тому відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. А відсутність підстав для поновлення цього строку позбавляє сенсу і для вирішення питання про наявність підстав для видачі банку дубліката виконавчого листа, в тому числі щодо доведеності його втрати.

В апеляційній скарзі АТ «Ощадбанк», посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просило ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом фактично не було досліджено питання про видачу дубліката виконавчого листа, матеріали виконавчого провадження судом не досліджувались, учасники справи належним чином про дату слухання справи не повідомлялись.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідні учасники справи до апеляційного суду не надали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 січня 2012 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 372 від 20 грудня 2007 року у розмірі 30621,04 грн. та 306,21 грн. судового збору.

Вказане рішення суду набрало законної сили 21 лютого 2012 року.

На виконання вказаного рішення суду, Жовтневим районним судом Миколаївської області видано два виконавчих листа про стягнення заборгованості в розмірі 30621,04 грн. та про стягнення судового збору в розмірі 306,21 грн. Вказані виконавчі листи були направлені судом першої інстанції на поштову адресу ПАТ «Державний ощадний банк України» 24 лютого 2012 року (а.с. 23).

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 30621,04 грн. було направлено АТ «Ощадбанк» до ВДВС Жовтневого РУЮ в Миколаївській області для прийняття та вирішення питання про відкриття виконавчого провадження 17 квітня 2015 року, який отримано виконавчою службою 18 квітня 2015 року (а.с. 28).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Жовтневого РУЮ від 22 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 29).

14 серпня 2018 року АТ «Ощадбанк» направлено до Вітовського РВ ДВС запит щодо надання інформації про хід виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа та про здійснені заходи в межах виконавчого провадження (а.с. 30).

Як вбачається з листа Вітовського РВ ДВС від 4 вересня 2018 року, під час здійснення виконавчого провадження вжитими заходами розшук майна виявився безрезультатним, а тому 26 травня 2015 року державним виконавцем було прийнято процесуальне рішення щодо завершення виконавчого провадження на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Копія вказаної постанови разом із виконавчим документом направлено стягувачу. Крім того, в листі також було повідомлено, що сторони виконавчого провадження можуть ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження у Вітовському РВ ДВС або в мережі Інтернет (а.с. 31).

Відповідно до Листа Вітовського РВ ДВС, який надійшов на електронну адресу Миколаївського апеляційного суду, виконавче провадження № 47297315 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1411/242/2012, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області 24 лютого 2012 року, знищене.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час звернення банку до суду з даною заявою) встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Статтею 12 зазначеного Закону передбачено, що за загальним правилом виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За правилами статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина 1).

Заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 2).

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк (частина 3).

Обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку його пред'явлення до виконання, АТ «Ощадбанк» посилалося на те, що постанову державного виконавця про повернення виконавчого листа не отримувало, а сам виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості було втрачено при примусовому виконанні рішення суду в процесі поштової пересилки з незалежних від стягувача причин, внаслідок чого банк був позбавлений можливості пред'явити виконавчий документ до виконання, що в свою чергу призвело до пропущення строку на пред'явлення цього виконавчого документа до виконання. Про ці обставини АТ «Ощадбанк» дізналося лише з листа Вітовського РВ ДВС у вересні 2018 року.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, рішення суду про стягнення кредитної заборгованості ухвалено 26 січня 2012 року, набрало законної сили 21 лютого 2012 року, пред'явлено до виконання 20 квітня 2015 року. АТ «Ощадбанк» вперше звернулося до Вітовського РВ ДВС із запитом щодо ходу виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа лише в серпні 2018 року, а до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання банк звернувся тільки в жовтні 2018 року.

На думку колегії суддів, заявник, як стягувач у виконавчому провадженні, мав об'єктивну можливість цікавитись стадією виконавчого провадження, своєчасно вчиняти процесуальні дії щодо пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Обставин, які б унеможливлювали своєчасне ознайомлення стягувачем з матеріалами виконавчого провадження банком не зазначено.

Посилання представника апелянта в апеляційному суді на те, що робітники банку регулярно знайомились з матеріалами вказаного виконавчого провадження протягом 2015-2018 років, не можуть прийматись до уваги, оскільки суперечать поясненням, зазначеним в письмовій заяві про видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 24-25).

А тому, підстави для визнання наведених у заяві причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання не можна вважати поважними, оскільки фактично має місце неналежне виконання працівниками АТ «Ощадбанк» свого обов'язку щодо своєчасного звернення судового рішення до виконання. Неналежна організація роботи банку не є підставою для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа для виконання та видачі дубліката виконавчого документа .

Доводи апеляційної скарги щодо переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання та надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина 4).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина 5 статті 12).

Як зазначалось вище, виконавчий лист по даній справі було повернуто державним виконавцем 26 травня 2015 року. Отже, повторне пред'явлення цього виконавчого листа до виконання можливе було в строк до 26 травня 2018 року.

Між тим, заяву про поновлення строку на пред'явлення цього виконавчого документа до виконання подано АТ «Ощадбанк» лише 23 жовтня 2018 року, тобто поза межами встановленого законом строку.

У заяві про поновлення строку на пред'явлення цього виконавчого документа до виконання банк посилається лише на те, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу разом із оригіналом виконавчого листа АТ «Ощадбанк» не отримувало, а вказаний виконавчий документ був втрачений. Проте зазначені обставини є підставою для видачі дублікату виконавчого листа, а не для поновлення строку, що можливе лише за наявності поважних причин пропуску такого строку.

Посилання апелянта на те, що справу розглянуто без належного повідомлення учасників справи, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із заяви АТ «Ощадбанк», наданої до суду першої інстанції, банку було відомо про дату та час розгляду їх заяви в суді. При цьому представник банку просив розглянути заяву за його відсутності (а.с. 42).

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

П.П. Лисенко

Повне судове рішення складено 12 березня 2019 року.