ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2019 року м. Чернівці

Справа №717/940/18
Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справах:
головуючого Владичана А.І.
суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.
секретар Андрушків С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України та ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 листопада 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Туржанський В.В.),
ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України та Чернівецького прикордонного загону звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі №1 в урочищі «Пасіка» на території Росошанівської сільської ради Кельменецького району площею 33,4 кв.м., яку вона набула на підставі договору дарування від 23 липня 2009 року.
Нежитлова будівля знаходиться на земельній ділянці площею 0,8589 га, кадастровий номер :02:002:0306, розташованої на відстані 1-3 метрів від загороджувального паркану із колючого дроту й лінії КСС та від 5 до 10 метрів від загороджувального паркану на території республіки Молдова.
____________________________________________________________________Провадження 22ц/822/195/19 Категорія
Указана земельна ділянка загороджена по периметру металевою огорожею висотою 3 м, не зареєстрована за жодною особою, а, отже, є самовільно зайнятою.
Вказував, що дана земельна ділянка належить до земель оборони в силу законодавчого визначення цільового призначення земель, розташованих у межах прикордонної смуги, встановлення на ній капітальної споруди та паркану є порушенням чинного законодавства.

Згідно з уточненими позовними вимогами просив визнати недійсним договір дарування нежитлової будівлі, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу Лакустою В.І. 23 липня 2010 року, реєстровий №1752;

зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,8589 га шляхом демонтажу металевого паркану (огорожі) на мінімально допустиму відстань від цегляної двоповерхової нежитлової будівлі (будинку) площею 33,4 кв.м до лінії інженерно-технічних споруд Чернівецького прикордонного загону.
Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 листопада 2018 року позов до ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди, які вона чинить Адміністрації Державної прикордонної служби України та Чернівецькому прикордонному загону у користуванні земельною ділянкою, а саме зобов`язано демонтувати металеву огорожу, встановлену нею в урочищі «Пасіка» на території Росошанівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області в межах прикордонної смуги.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь військової прокуратури Чернівецького гарнізону 1762 грн в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій вважає його частково незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального і процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що земельна ділянка площею 0,8589 га та кадастровим номером :02:002:0306 була сформована та обліковувалась за набутою ОСОБА_1 нежитловою будівлею на момент укладення договору дарування, а, отже, не є самовільно захопленою. При переході права власності на об`єкти, розташовані на земельній ділянці, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах, що буди у попереднього землекористувача (ст. 120 ЗК України у редакції, чинній на момент укладення договору).
Земельна ділянка та розташована на ній нежитлова будівля знаходяться поза межами прикордонної смуги, тобто між державним кордоном та лінією прикордонних інженерних споруджень.
Крім того, вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, зобов`язавши демонтувати металеву огорожу в межах прикордонної смуги.
Просить скасувати рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 листопада 2018 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

У відзивах на апеляційну скаргу заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону, Державна прикордонна служба України Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.
Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання демонтувати металеву огорожу, встановлену в межах прикордонної смуги, частково, суд першої інстанції виходив із того, що самовільно встановлена нею огорожа на земельній ділянці, яка їй не належить, перешкоджає облаштуванню інженерно-технічних споруд вздовж лінії державного кордону, чим порушує права позивачів.

Колегія суддів вважає правильними зазначені висновки суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір дарування нежитлової будівлі №1 в урочищі «Пасіка» на території Росошанівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, загальною площею 33,40 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 0,8589 га, кадастровий номер :02:002:0306, що підтверджується копією дубліката договору дарування, виданого приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу Лакустою В.І., реєстровий №268 (а.с. 17).

Право власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що вбачається з інформаційної довідки №125243916 від 24.05.2018 року (а.с. 18).

Навколо земельної ділянки, на якій розташована нежитлова будівля, ОСОБА_1 встановила металеву огорожу висотою три метри, шириною 60 метрів, довжиною 120 метрів.

Згідно копії акту обстеження земельної ділянки від 2 жовтня 2018 року та фототаблиці до рапорту, відстань від цієї огорожі до встановленого вздовж лінії державного кордону між Україною та Молдовою спірального загородження «Єгоза» з одного боку становить 1 метр, з іншого 2,3 метра. Наявна вздовж спірального загородження «Єгоза» контрольно-слідова смуга шириною три метри переривається металевою огорожею (а.с. 20-21).

Земельна ділянка, огороджена ОСОБА_1 , належить до державної власності й знаходиться поза межами населеного пункту, що стверджується довідкою Росошанівської сільської ради Кельменецького району №1114 від 01 жовтня 2018 року.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про використання земель оборони» уздовж державного кордону України відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Землі в межах прикордонної смуги та інші землі, необхідні для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів, надаються в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України. Навколо військових частин та оборонних об`єктів можуть створюватися зони з особливим режимом використання земель з метою забезпечення функціонування цих військових частин та об`єктів, збереження озброєння, військової техніки, іншого військового майна, охорони державного кордону України, захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах. Розмір та правовий режим зон з особливим режимом використання земель встановлюються відповідно до закону.
Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про державну прикордонну службу України» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, їх службові і посадові особи в межах своїх повноважень сприяють Державній прикордонній службі України в охороні державного кордону та суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1147 від 27 липня 1998 року «Про прикордонний режим» вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм установлено прикордонну смугу у межах прилеглих до кордону територій селищних і сільських рад, де запроваджується прикордонний режим. З урахуванням особливостей місцевості та інших умов ширина прикордонної смуги може бути змінена обласними державними адміністраціями за поданням Адміністрації Державної прикордонної служби України, але вона не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.
Прикордонна смуга - це ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо уздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або уздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм у межах територій селищних і сільських рад, прилеглих до державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.
Існування прикордонних смуг визначеної ширини передбачено нормами Закону України «Про використання земель оборони».
Згідно зі статтями 6, 27 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, який виконує завдання щодо забезпечення недоторканості державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) зоні та є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Статтею 10 частини 2 Закону України «Про державну прикордонну службу» встановлено, що прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів.
Отже ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) є органом державної влади на місцях в системі Державної прикордонної служби України.
Згідно з ч. 1 ст. 116, ст. 125 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до абз. 15 статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем ОСОБА_1 не доведено належними доказами, що вона набула право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона встановила металеву огорожу.
Встановлена огорожа перешкоджає облаштуванню інженерно-технічних споруд вздовж лінії державного кордону, чим порушує права позивачів.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України до ОСОБА_1 як набувача об`єкта нерухомого майна перейшло право користування земельною ділянкою, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження права постійного користування попереднім власником нежитлової будівлі №1 в урочищі «Пасіка» на території Росошанівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Наявність кадастрового номера земельної ділянки, на якій знаходиться нежитлова будівля, свідчить про її сформованість, проте не підтверджує будь-яке право особи на неї.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак