Номер провадження: 22-ц/813/3269/19
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

14.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Приватного підприємства - Фірма «Асоль», Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсним договору та додаткових угод, скасування свідоцтв про право власності та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, треті особи - Приватне підприємство - Фірма «Асоль», Виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання права власності, визнання додаткових угод та свідоцтв недійсними,

В С Т А Н О В И В:

Апеляційна скарга подана в строк та відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

З огляду на зазначене, перешкоди для відкриття апеляційного провадження Одеським апеляційним судом відсутні.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов'язане з тлумаченням права національними судами.

ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СУД з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв:

складність справи,

поведінка заявника та відповідних органів влади,

а також важливість предмета спору для заявника

(див., серед інших джерел, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], заява № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). Українські справи: «Світлана Науменко проти України», рішення від 09 листопада 2004 року; «Меріт проти України», рішення від 30.03.2004 року; «Єфименко проти України», рішення від 18 липня 2006 року, «Івань та інші проти України», рішення від 12 січня 2017 року, п.п.7, 8; «Аніфер проти України», рішення від 26 липня 2018 року п.6, та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов'язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв'язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З початку січня 2019 року по 14.03.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Таварткіладзе О.М. надійшло 432 справи.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов'язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

Керуючись ст. ст. 354 ч.1, 356, 359-361 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Приватного підприємства - Фірма «Асоль», Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсним договору та додаткових угод, скасування свідоцтв про право власності та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, треті особи - Приватне підприємство - Фірма «Асоль», Виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання права власності, визнання додаткових угод та свідоцтв недійсними.

Ухвалу про відкриття провадження у справі, копії апеляційних скарг та додані до неї матеріали надіслати іншим учасникам процесу.

Роз'яснити учасникам справи, що вони можуть подати відзив на апеляційну скаргу та заперечення щодо поданих апелянтом заяв чи клопотань протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе