КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4743/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Мережко М.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Вовка Є.І. в м. Київ 18 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай Ірини Володимирівни, третя особа ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та включення частки померлого у спільному сумісному майні до складу спадщини,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_9 в особі свого представника ОСОБА_10 звернувся до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та включення частки померлого у спільному сумісному майні до складу спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_11 З 2001 року розпочалося спільне проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час якого народжені діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Згодом, 13 вересня 2014 року, зареєстрований другий шлюб його батька.

В період 2001 - 2007 років фактичним подружжям за спільні кошти була придбана квартира за адресою АДРЕСА_1, меблі та необхідне обладнання. Також за спільні кошти 20 вересня 2013 року придбана квартира за адресою АДРЕСА_2. Крім того, фактичним подружжям придбані машиномісця за місцезнаходженням квартир.

Після смерті батька він та ОСОБА_6 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, відкрито спадкову справу. Однак частка в нерухомому майні, яке належало померлому ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності, на даний час не визначена, що не дає можливості позивачу реалізувати своє право на спадкування.

На підставі вищевикладеного просив встановити факт проживання ОСОБА_11 із ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 грудня 2001 року до 13 вересня 2014 року, визнати об'єкти нерухомості спільною сумісною власністю ОСОБА_11 і ОСОБА_6, визначити, що частка померлого ОСОБА_11 в праві спільної сумісної власності становить Ѕ на наступні об'єкти нерухомості: машиномісця № 61 та 62 за адресою АДРЕСА_3; квартиру за адресою АДРЕСА_2, квартиру за адресою АДРЕСА_1, два машиномісця за адресою АДРЕСА_1, зобов'язати приватного нотаріуса включити до складу спадщини частки померлого ОСОБА_11 в праві спільної сумісної власності на вказані об'єкти нерухомості.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_4, підписану представником за довіреністю ОСОБА_10, повернуто на підставі ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначав, що підпунктом 11 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України закріплено, що представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 Конституції України виключно адвокатами у судах першої інстанції здійснюється з 01 січня 2019 року.

Відповідно до довіреності від 20 червня 2018 року представника позивача ОСОБА_10 уповноважено вести від імені ОСОБА_4 справи в судах усіх ланок та інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, в тому числі підписання від імені довірителя позовних заяв та подання їх до суду. Отже, на момент подання позову 01 жовтня 2018 року представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 мала необхідний обсяг повноважень на представництво позивача у Дарницькому районному суді м. Києва та звернення до суду із відповідною позовною заявою, оскільки положення ч. 1 ст. 60 ЦПК України почали діяти лише з 01 січня 2019 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовну заяву підписано особою, яка не мала права її підписувати, підстави для повернення позовної заяви були відсутні.

Вказував, що всупереч ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» оскаржувану ухвалу, датовану 18 жовтня 2018 року, надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень лише 30 січня 2019 року. Крім того, копію даної постанови направлено представнику позивача лише 01 лютого 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Крім того, враховуючи, що особи, зазначені відповідачами та третьою особою, до відкриття провадження у справі судом першої інстанції не набули відповідного процесуального статусу, правові підстави для встановлення указаним особам строку для подання відзиву на апеляційну скаргу та направлення ухвали про відкриття апеляційного провадження були відсутні, та відповідно дані процесуальні дії не проводились.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що дана заява підписана ОСОБА_10 як представником позивача, проте до суду надано лише фотокопію довіреності на ім?я фізичної особи ОСОБА_10, а оскільки дана справа не є малозначною, представником в суді може бути адвокат або законний представник, відтак даний представник не мав права підписувати позовну заяву.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Позовна заява, подана до Дарницького районного суду м. Києва, підписана представником ОСОБА_4 - ОСОБА_10, на підтвердження повноважень якої надано долучену до матеріалів справи у додатку, але не підшиту довіреність від 20 червня 2018 року, якою ОСОБА_10 уповноважено бути представником ОСОБА_4 в судах усіх юрисдикцій та інстанцій, для цього їй надано право вести від імені ОСОБА_4 справи в суді з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, з правом підписання позовних заяв.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною першою, другою статті 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що спір між сторонами виник щодо встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та включення частки померлого у спільному сумісному майні до складу спадщини.

Отже, виходячи із предмету позову, спір дійсно не є малозначним.

Однак судом першої інстанції не було враховано, що 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України, та доповнено Основний Закон окремими статтями.

Відповідно до 59 Конституції України (в редакції цього Закону) кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами першою, третьою та четвертою, згідно якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Отже, станом на момент подання позовної заяви 01 жовтня 2018 року представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 мала необхідний обсяг повноважень на представництво позивача у суді першої інстанції та могла звертатись до суду із відповідною позовною заявою, оскільки положення ч. 1 ст. 60 ЦПК України про представництво іншої особи в суді даної ланки виключно адвокатом почало діяти лише з 01 січня 2019 року.

Дані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року не можна вважати законною та обґрунтованою, висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви є помилковими і не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, відтак ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

Разом із тим, апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги на несвоєчасність оприлюднення судом першої інстанції ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року та неналежне оформлення її копії при видачі, оскільки дані обставини не є передбаченими законом підставами для її скасування.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року скасуватиі направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Мережко М.В.

Фінагеєв В.О.