Справа № 130/2683/18
Провадження № 22-ц/801/1082/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 рокуСправа № 130/2683/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Рибчинського В.П., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Порощук П. П., повний текст рішення складено 20 березня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення складу спадкового майна, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення складу спадкового майна.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жмеринка Вінницької області померла її матір ОСОБА_4 , яка постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з зазначеної квартири належної ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 листопада 1995 року Драчевською Л.О., приватним нотаріусом Жмеринського округу за р. № 2210.

Зазначає, що при житті матір позивача не реєструвала право власності на квартиру в Єдиному реєстрі речових прав на нерухому майно, тому інформація щодо реєстрації права власності в спадковому реєстрі на квартиру відсутня.

Спадщину після смерті матері позивач прийняла, шляхом подачі письмової заяви про прийняття спадщини до Жмеринської міської державної нотаріальної контори. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26 травня 2015 року після смерті ОСОБА_4 та заведено спадкову справу, заповіт після її смерті відсутній. Крім позивача спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 являються ОСОБА_5 - чоловік та ОСОБА_2 - син. ОСОБА_5 відмовився від спадщини після смерті своєї дружини на користь сина ОСОБА_2 , але просив видати йому свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, як пережившому чоловікові померлої, але свідоцтва про право власності ОСОБА_5 так і не отримав. ОСОБА_2 також прийняв спадщину після смерті матері, шляхом подання письмової заяви про прийняття спадщини до Жмеринської міської державної нотаріальної контори, але свідоцтва про право на спадщину також не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв його син ОСОБА_2 , однак спадщини після смерті батьків відповідач ОСОБА_2 по даний час не оформив, не впускає позивача та працівників БТІ для проведення поточної інвентаризації та виготовлення технічного паспорта та інформаційної довідки-характеристики, що підтверджується актом, складеного ОСОБА_6 , техніком Жмеринського РСП КП «ВООБТІ» від 15 червня 2018 року.

При зверненні до Жмеринської міської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 на частку спадкової квартири, нотконтора 12 червня 2018 року надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 574/02-31, у зв`язку з тим, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку нерухомого майна необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину.

Зазначає. що ОСОБА_5 відмовився від спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_4 на користь свого сина ОСОБА_2 та претендував і просив нотконтору видати свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , але не встиг отримати вказане свідоцтво помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то 1/2 частина мала б належати ОСОБА_5 як чоловікові. 1/2 частина спадкового майна після смерті ОСОБА_4 ділиться наступним чином, між позивачем та відповідачем на користь якого відмовився від своєї частки у спадщині ОСОБА_5 ..

Позивач вважає, що має право на 1/6 частини від усієї квартири, а саме 1/3 частину від 1/2 частки спадкового майна після смерті матері ОСОБА_4 Вважає, що частка спадкового майна, на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері становить 1/3 частка, а від усієї квартири 1/6 частка. Без визначення складу спадкового майна, а саме частки квартири, на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері позивач не має можливості звернутися в нотаріальну контору для оформлення спадкових прав.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просила визначити склад спадкового майна, а саме, що частка нерухомого майна, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 1/3 частка, а від усієї квартири 1/6 частка.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що правових підстав для задоволення позову немає, оскільки позивачем обрано не правильний спосіб захисту свого права. Крім цього, в позивача в наявності є всі необхідні документи для оформлення спадкової квартири в нотаріуса, тому не існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Разом з тим, позивач має право звернутися до суду з позовом на оскарження дій нотаріуса.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Викладені в апеляційній скарзі доводи аналогічні тим, що наведені в позовній заяві.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча були повідомленні належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Жмеринка Вінницької області народилась позивач ОСОБА_1 , яка при одруженні 19 квітня 1980 року змінила прізвище на ОСОБА_1. Батьками ОСОБА_1 записані ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Після розірвання шлюбу 25 липня 1972 року ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_10

/а. с. 8/. Після одруження 19 жовтня 1972 року з ОСОБА_5 , змінила прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_4 /а. с. 9/. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла /а. с. 7/.

Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 28 листопада 1995 року Драчевською Л.О., приватним нотаріусом Жмеринського округу за р. №2210 /а. с. 11-12/.

Згідно особового рахунку квартири АДРЕСА_1 квартиронаймачем зазначена ОСОБА_4 В зазначеній квартирі були зареєстровані з 09 грудня 1995 року до часу своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , з 09 грудня 1995 року по 23 жовтня 2015 року ОСОБА_5 , з 04 травня 2000 року по 02 квітня 2002 року ОСОБА_2 (а.с.13). При зверненні до Жмеринської міської державної нотаріальної контори, постановою нотаріуса від 12 червня 2018 року за № 574/02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, після смерті матері ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку нерухомого майна необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину /а. с. 14/.

За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 листопада 2018 року інформація щодо реєстрації права власності на спадкову квартиру відсутня /а. с. 33/. За актом техніка Жмеринського РСП КП «ВООБТІ» від 15 червня 2018 року технічний паспорт на спірну квартиру виготовлений не був /а. с. 34/. Згідно заяви від 26 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Жмеринської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 /а. с. 35/ та заведено спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі /а. с. 37/.

За довідками КП «Жмеринкакомунсервіс» від 21 листопада 2018 року № 5910, 5911 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована по АДРЕСА_1 з 09 грудня 1995 року на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею на день смерті був зареєстрований її чоловік ОСОБА_5 , 1939 року народження, який був зареєстрований до даній адресі з 09 грудня 1995 року та по на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день його смерті разом з ним більше ніхто не був зареєстрований /а. с. 38-39/.

Згідно копії спадкової справи № 137/2015 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 /а. с. 53-67/, позивач ОСОБА_1 26 травня 2015 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері /а. с. 53 зв/, відповідач ОСОБА_2 надав заяву про прийняття спадщини 08 червня 2015 року /а. с. 60/, ОСОБА_5 08 червня 2015 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини після своєї померлої дружини ОСОБА_4 На користь сина померлої ОСОБА_2 та згідно статті 60 СК України просив видати йому на вищевказану квартиру свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, як пережившому чоловіку померлої /а. с. 63/.

Згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2016 року, яке набуло законної сили 06 грудня 2016 року, відмовлено в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування /а. с. 64-67/.

Згідно копії спадкової справи № 320/2015 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 /а. с. 68-75/, відповідач ОСОБА_2 01 грудня 2015 року звернувся до Жмеринської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом /а. с. 72/ після смерті свого батька ОСОБА_5 /а. с. 68 зв./.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що правових підстав для задоволення позову немає, оскільки позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого права. Крім цього, в позивача в наявності є всі необхідні документи для оформлення спадкової квартири в нотаріуса, тому не існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Разом з тим, позивач має право звернутися до суду з позовом на оскарження дій нотаріуса.

Суд також зазначив, що на квартиру на 1/6 частину якої позивач претендує за законом після смерті її матері та рахується за померлою ОСОБА_4 , є документ, що посвідчує речове право, нотаріус мав би, за умови представлення йому цих документів (як вбачається із постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії такі документи позивачем нотаріусу представлені (договір купівлі-продажу), за заявою спадкоємця, на підставі пункті 66 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (зі змінами) від 25 грудня 2015 року № 1127, внести відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності, а потім видати свідоцтво на право на спадщину за законом.

Колегія суддів вважає, що аргументи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) захисту необхідно розуміти такий, що призводить до поновлення порушеного права, є адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позивачем обраний спосіб захисту порушених прав шляхом визначення складу спадкового майна, що не відповідає вимогам статті 16 ЦК України. Обрання цього способу захисту порушених прав не перешкоджає йому оскаржувати в установленому законом порядку відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 рокуу даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис В. П. Рибчинський

Підпис Т. О. Денишенко

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року.