Дата документу 06.06.2019 Справа № 336/2040/18
Запорізький Апеляційний суд
Єдиний унікальний № 336/2040/18
Провадження № 22-ц/807/2288/19 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
У Х В А Л А

06 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Кочеткової І.В. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено, строк поновлено. Відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення судового збору. Апеляційну скаргу залишено без руху через несплату судового збору.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто скаржнику.

27 травня 2019 року ОСОБА_1 вдруге звернувся з апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року, яка містить клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Щодо строку на подачу апеляційної скарги, то зазначено, що первісно ним була подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції 11.02.2019 року, який ухвалою Запорізького апеляційного суду був поновлений від 11.03.2019 року.

Проте за апеляційною скаргою не може бути відкрито провадження, скаржником при подачі вищезазначеної апеляційної скарги пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржується рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року, повний текст рішення був складений 23.12.2018 року, але супровідний лист суддею складений лише 26.12.2018 року, копія рішення надіслана судом 28.12.2018 року, а у поштовому відділенні повний текст рішення суду був ним отриманий 11.01.2019 року.

Проте, посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що строк на апеляційне оскарження рішення фактично не пропущено, на підставі того, що вже було поновлено ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2019 року не заслуговує на увагу, у зв`язку з тим, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто скаржнику.

При цьому, повторно звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення суду першої інстанції та не зазначає поважність причин його пропуску.

Згідно із ст. 357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, на підставі ст. 357 ч. 4 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Крім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам ч.5 ст. 356 ЦПК України, а саме: апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить прийняти апеляційну скаргу та звільнити його від сплати судового збору відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, Верховний Суд із зазначеного питання прийняв постанову № 6-185ус17 від 06 вересня 2017 року, якою читко роз`яснив, що згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п`ятої Закону № 3674-VI, оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії ( об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об`єктів справляння судового збору.

Разом з тим застосовувати частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» обов`язково слід у системному зв`язку з нормами статей 1 6 Закону № 3674-VI, тобто враховуючи характеристику об`єкта справляння судового збору та з урахуванням правил врегулювання темпоральної колізії, зокрема правила відповідно до якого пізніше прийнятий закон відміняє закон, якій був прийнятий раніше.

Як уже зазначалося вище, статті 3 і 4 Закону № 3674-VI визначають, що об`єктом справляння судового збору є процесуальний документ позовна заява, інша заява, апеляційна, касаційна скарги, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом України тощо. Розмір ставки судового збору так само залежить передусім від об`єкта справляння судового збору.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв`язку з положеннями статей 1 6 Закону № 3674-VI, зокрема статті п`ятої зазначеного закону в редакції Закону № 484-VIII, слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв`язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону № 3674-VI, звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов`язок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді України.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом в квітні 2018 року, вимоги за яким стягнуто з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість у розмірі 13173,30 грн., в задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Оскільки ОСОБА_1 має процесуальний статус відповідача за вказаним позовом, а апеляційна скарга в частині оскарження результатів розгляду за позовом АТ КБ «Приватбанк» . то така апеляційна скарга підлягає оплаті судовим збором.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року із змінами від 19.09.2013 року до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, який набрав чинності 23.10.2013 року та змінами від 22.05.2015 року, який набрав чинності 01.09.2015 року судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду оплачується, виходячи з 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву подано юридичною особою, ціна позову складає 50 661 грн. 39 коп., рішення суду оскаржується фізичною особою.

Отже, судовий збір за подачу цієї апеляційної скарги повинен дорівнювати 2 643 грн. 00 коп.

Таким чином скаржнику необхідно сплатити судовий збір в сумі 2 643 грн. 00 коп.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є: Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку (МФО): 899998; Отримувач : УК у м. Запоріжжі/Вознесенівс./22030101; Код ЕДРПОУ отримувача: 38025409; Номер рахунку отримувача: 0011.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали для надання Запорізькому апеляційному суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням поважних причин пропуску останньої та зазначенням підстав для поновлення цього строку, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України.

Крім того, надати скаржнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали для надання до Запорізького апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 2 643 грн. 00 коп.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику відповідно до вимог ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України.

Суддя І.В. Кочеткова