Номер провадження: 22-ц/813/3505/19
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

Сегеди С.М., Цюри Т.В.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року про забезпечення позову ухваленого під головуванням судді Середи І.В.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про визнання зобов`язань за договорами позики від 21.09.2017р., укладеними між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченими приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округ Федорченко Т.М., та зареєстрованими в реєстрі за №2655, №3238, припиненими виконанням, у зв`язку з неправомірною відмовою нового кредитора - ОСОБА_2 отримати належні йому грошові кошти та неможливістю примусити отримати його належні грошові кошти.

Разом з позовною заявою позивач звернулася з заявою про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам та іншим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводити реєстраційні дії відносно нерухомого майна, яке було передано в іпотеку з метою забезпечення грошових зобов`язань за договорами позики від 21 вересня 2017 року, на підставі договорів іпотеки від 21 вересня 2017 року, яке належить позивачу на праві приватної власності

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задоволено.

Забезпечено позов шляхом заборони державним реєстраторам та іншим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводити реєстраційні дії відносно нерухомого майна, яке було передано в іпотеку з метою забезпечення грошових зобов`язань за договорами позики від 21 вересня 2017 року, на підставі договорів іпотеки від 21 вересня 2017 року, яке належить позивачу на праві приватної власності, а саме щодо:

- житлових будинків, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,01 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,077 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 49,1 кв.м.;

- квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 61,4 кв.м;

- квартири АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 36,7 кв.м;

- квартири АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 68,6 кв.м;

- квартири АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 48,0 кв.м;

- квартири АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 85,7 кв.м;

- квартири АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 47,9 кв.м;

- квартири АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 66,5 кв.м;

- квартири АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 47,5 кв.м;

- квартири АДРЕСА_12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 88,3 кв.м;

- квартири АДРЕСА_13 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 46,7 кв.м;

- квартири АДРЕСА_14 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, загальною площею 68,0 кв.м.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4 , представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якої ставиться питання про скасування ухвали суду, з тих підстав, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, а саме судом не були встановлені всі сторони спірних відносин, та судом не прийнято до уваги, що фактично грошове зобов`язання, яке забезпечено іпотекою, не виконане.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 посилаючись на її необґрунтованість, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника ОСОБА_2 , а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року про забезпечення позову - залишити без змін (а.с. 114-115).

До суду апеляційної інстанції не з`явились ОСОБА_2 , його представник ОСОБА_4 , а також третя особа ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Особи, що не з`явилися, у відповідності до ч. 9 ст. 130 ЦПК України, були повідомлені належним чином, що підтверджується судовими повістками, в яких зазначено, що адресат відмовився від отримання (а.с. 132-134).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає в повній мірі, з огляду на таке.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, районний суд прийшов до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки між сторонами виник спір, а невжиття заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі прийняття рішення про задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Так, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадження Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про визнання зобов`язань за договорами позики від 21.09.2017р., укладеними між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченими приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округ Федорченко Т.М., та зареєстрованими в реєстрі за №2655, №3238, припиненими виконанням, у зв`язку з неправомірною відмовою нового кредитора - ОСОБА_2 отримати належні йому грошові кошти та неможливістю примусити отримати його належні грошові кошти.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом позову є визнання зобов`язань за договорами позики від 21.09.2017р., укладеними між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченими приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округ Федорченко Т.М., та зареєстрованими в реєстрі за №№ 2655,3238, припиненими виконанням, у зв`язку з неправомірною відмовою нового кредитора - ОСОБА_2 отримати належні йому грошові кошти.

З представлених договорів іпотеки від 21 вересня 2017р. та від 21 листопада 2017р. слідує, що в забезпечення виконання зобов`язань позичальника іпотекодавець ( ОСОБА_1 ) надав в іпотеку вищевказане нерухоме майно. 27 червня 2018р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були укладені договори про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та з моменту укладення цих договорів та їх нотаріального посвідчення до нового іпотекодержателя, а саме до ОСОБА_2 перейшли всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за договорами іпотеки, однак станом на теперішній час ОСОБА_2 відмовляється від отримання заяви ОСОБА_1 про намір погасити заборгованість за вищевказаними договорами позики

ОСОБА_1 разом з позовом подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам та іншим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводити реєстраційні дії відносно нерухомого майна, яке було передано в іпотеку з метою забезпечення грошових зобов`язань за договорами позики від 21 вересня 2017 року, на підставі договорів іпотеки від 21 вересня 2017 року, яке належить позивачу на праві приватної власності.

В обґрунтування вказаної заяви позивач вказувала на те, що в разі не забезпечення позову відповідач як іпотекодержатель, має право на задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі розділу 4 договорів іпотеки від 21 вересня та 21 листопада 2017 року та ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а тоді виконання рішення суду стане неможливим, оскільки зобов`язання буде припиненим в інший спосіб.

01 листопада 2018 року, в межах розгляду даної справи судом першої інстанції було задоволено заяву та забезпечено позов.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що при вжитті заходів забезпечення даного позову, судом першої інстанції обґрунтовано враховано зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 , про те, що фактично грошові зобов`язання, забезпечені іпотекою, позивачем не виконані, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на те, що між сторонами виник спір, а невжиття заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі прийняття рішення про задоволення позову.

Тому, зроблені судом висновки повністю відповідають матеріалам та обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги, які не є суттєвими, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 4 червня 2019 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра