Справа № 567/44/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Клімович О.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання та стягнення неустойки за виникнення заборгованості зі сплати аліментів,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання та стягнення неустойки за виникнення заборгованості зі сплати аліментів звернулась ОСОБА_1

Свою заяву мотивує тим, що у них з відповідачем народився син ОСОБА_3, який на даний час є повнолітнім, та який навчається у технічному коледжі НУВГП (І рівень акредитації) з 01.09.2018 по 30.06.2020, який потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням оскільки він змушений нести постійні витрати на дорогу до місця навчання, постійні витрати та харчування за місцем навчання, витрати на придбання підручників, методичної та наукової літератури, нести витрати для участі у навчальних семінарах та програмах.

Зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина, проте аліменти він не сплачував, допустив заборгованість зі сплати аліментів за період з 07.05.2009 року по 12.06.2018 року у розмірі 55 851,78 грн.

Вказуючи, що на даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись, на яке вона несе витрати, як і на придбання підручників, канцелярських знарядь, забезпечення його одягом та взяттям, просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років та стягнути 17900,75 грн. неустойки за виникнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 07.05.2009 по 12.06.2018.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 14.01.2019 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Зазначив, що приймаючи до уваги, що син сторін по справі потребує матеріальної допомоги, так як навчається на денній формі навчання, не працює, а його довірителька змушена одноособово оплачувати навчання сина, оплачувати проїзд до місця навчання та додому, нести витрати на придбання канцелярського знаряддя та підручників, так як відповідач в добровільному порядку не бере участі в матеріальному забезпеченні, відмовляється надавати грошові кошти на утримання ОСОБА_4, хоча може надавати таку матеріальну допомогу, оскільки за віком та станом здоровя є працездатною людиною, тобто він має фізичну можливість працювати та займається будівельними роботами в приватних осіб, від чого отримує нерегулярний, мінливий дохід який використовує для задоволення своїх потреб. Зазначив, що самостійно позивач не може забезпечити необхідне та достатнє для забезпечення гармонійного розвитку та навчання повнолітнього сина матеріальне забезпечення та допомогу, оскільки єдиним джерелом її доходу є щомісячна одноразова допомога при народженні 1-ї дитини, розмір якої становить 1576,67 грн. на місяць, розмір призначеної допомоги одинокій матері на місяць склав 0,00 грн., тому просить стягнути з ОСОБА_3, на користь його довірительки аліменти на утримання сина на період навчання в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення ним 23 років за умови продовження навчання.

Окрім того, пояснив, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 13.05.2009 з ОСОБА_3 стягнено аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, в розмірі четвертої частки заробітку (доходу], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.05.2009 та до досягнення дитиною повноліття, проте аліменти ОСОБА_3 не сплачував, допустив заборгованість зі сплати аліментів за період з 07.05.2009 по 12.06.2018 у розмірі 55 851,78 грн., тому на підставі ст.196 СК України, просить стягнути з відповідача 17900,75 грн. неустойки за виникнення заборгованості зі сплати аліментів.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на навчання сина, але в меншому розмірі, так як він на даний час отримує мінімальну заробітну плату, він не має можливості сплачувати аліменти на навчання сина в тому розмірі, які просить позивач. Інших доходів він на даний час не має, на заробітки не їздить. Окрім того, підтвердив, що він дійсно не сплачував у період з 07.05.2009 по 12.06.2018 аліменти на утримання сина, у звязку із чим наявна заборгованість по аліментах, тому він не заперечує проти стягнення з нього неустойки у розмірі зазначеному у позовній заяві.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено наступні обставини.

Відповідно до повторного свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії І-ГЮ № 259320 виданого 08.07.2016 року, ОСОБА_3 народився 12.06.2000, ОСОБА_1 вказана його матір'ю, а відповідач - батьком. (а.с.18)

Повнолітній син, ОСОБА_4 навчається у технічному коледжі НУВГП (І рівень акредитації) з 01.09.2018 по 30.06.2020. Форма навчання - денна, державна. Дані обставини підтверджуються довідкою технічного коледжу Національного університету водного господарства та природокористування № 3776 від 20.12.2018. (а.с.21)

Повнолітній син, ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом з ОСОБА_1 в АДРЕСА_1, відповідно до довідки Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області № 2526/02-13/18 від 20.12.2018. (а.с.14)

Позивачу ОСОБА_1 виплачується одноразова допомога при народженні 1-ї дитини, розмір якої становить 1576,67 грн. на місяць, розмір призначеної допомоги одинокій матері на місяць склав 0,00 грн., про що свідчать довідки управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації №№ 3268/05-09/18,3269/05-09/18 від 20.12.2018. (а.с.15,16)

На утриманні позивача знаходяться двоє малолітніх дочок- Данилішина Д.В., ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до свідоцтв про народження серії 1-ГЮ № 052625 від 18.07.2007, серії І-ГЮ № 211871 від 10.06.2014 та довідки Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області № 2526/02-13/18 від 20.12.2018. (а.с.12,13,14)

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 13.05.2009, що набрало законної сили 23.05.2009, по цивільній справі № 2-271/09 з ОСОБА_3 стягнено аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.05.2009 та до досягнення дитиною повноліття, та було видано по цій справі виконавчий лист № 2-271/09 від 25.05.2009 (а.с.22,23).

Аліменти ОСОБА_3 не сплачував, допустив заборгованість зі сплати аліментів за період з 07.05.2009 по 12.06.2018 у розмірі 55 851,78 грн., про що свідчать інформація з Єдиного реєстру боржників, та розрахунок заборгованості по аліментах № 7976 виданий 19.12.2018 Острозький РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області. (а.с.24,25-26)

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 12.06.2000 у сторін по справі народився син ОСОБА_3, який на даний час є повнолітнім, та який навчається у технічному коледжі НУВГП (І рівень акредитації) з 01.09.2018 по 30.06.2020, який потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням можливості надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення, зокрема дані про придбання та утримання боржником майна при відсутності офіційного доходу чи відсутність роботи у боржника тощо.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Також, визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина, суд враховує обставини, визначені у ст. 182 СК України - стан здоров'я та матеріальне становище сторін.

В судовому засіданні встановлено, що повнолітній син сторін по справі, фактично проживає разом з матір`ю, яка його утримує та який навчається в технічному коледжі НУВГП на денній формі навчання, та не отримує від батька аліментів на своє утримання.

Суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, має добрий стан здоровя, інших утриманців не має, має нерегулярний дохід оскільки періодично займається будівельними роботами у приватних осіб, не заперечує проти сплати аліментів на навчання сина, однак в меншому розмірі, так як він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі який просить позивач, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

З урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, відсутність інших утриманців у відповідача, наявність інших утриманців у позивача, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на період навчання в розмірі 1200 грн. до закінчення ним навчання, але не пізніше досягнення 23 років за умови продовження навчання.

Крім того, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 09.01.2019, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що за рішенням суду з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина, проте аліменти він не сплачував, допустив заборгованість зі сплати аліментів за період з 07.05.2009 року по 12.06.2018 року у розмірі 55851,78 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Сімейного кодексу України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно правового висновку ОСОБА_6 Верховного Суду висловленого у постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Ії завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?р=(А1?1%?Q1)+(А2?1%?Q2)+…....(Аn?1%?Qn), де: ?р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Таким чином, розмір неустойки (пені), що виникла внаслідок несплати ОСОБА_3 аліментів за рішення Острозького районного суду Рівненської області від 13.05.2009 року, за період з 07.05.2009 по 12.06.2018, становить - 17990,75 грн. і підлягає стягненню з відповідача.

Також, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 71, 141, 180-182, 184, 192, 196, 199 СК України, керуючись ст. 5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання та стягнення неустойки за виникнення заборгованості зі сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісячно, починаючи з 09 січня 2019 року до закінчення ним навчання, а саме 30 червня 2020 року, але не більше як до досягнення ним 23 років, за умови продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 17990 (сімнадцять тисяч девятсот девяносто) грн. 75 коп. неустойки (пені) за винекнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 07 травня 2009 року по 12 червня 2018 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2019 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_7