ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1947/19
Провадження №2/477/841/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засіданні - Бітюковою С.В.,

за участю:

представника позивача - Левечко І.Д.,

відповідача ОСОБА_1 (не з`явився),

представника третьої особи - Зелинської Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу

за позовом: Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, поданого в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

до ОСОБА_1 ,

третя особа на боці позивача - служба у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області,

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року Новомиколаївська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування, звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , в якому просила позбавити його батьківських прав відносно цих його дочок.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком дітей, але не приділяє уваги їх вихованню, не утримує матеріально, постійно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Крім того, просила стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі ј частини всіх його доходів щомісячно.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений належним чином.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні також позов підтримала та просила його задовольнити, оскільки перевіркою їх сім`ї було встановлено, що батько не займається вихованням та утриманням дітей.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, думку неповнолітніх осіб, в інтересах яких був поданий позов, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2, виданих 02 червня 2004 року Новомиколаївською сільською радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , народилися обоє ІНФОРМАЦІЯ_2. В свідоцтвах про їх народження мати записана ОСОБА_4 , батько - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 їх мати померла.

До її смерті діти проживали постійно з нею в с . Новомиколаївка Вітовського ( Жовтневого) району Миколаївської області і вона здійснювала їх виховання, догляд, утримання.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків.

В теперішній час після смерті матері дітей вони перебувають тимчасово під опікою їх бабусі.

Як пояснили в судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , то батька за свого життя вони не бачили, він ні разу не надав їм матеріального утримання, не відвідав їх, не займався їх вихованням, навпаки, після того як померла мати, то він почав телефонувати і погрожувати, що забере їх до себе жити, не дозволить позбавити його батьківських прав, щоб отримувати соціальні виплати відносно них і використовувати кошти на свої потреби. Але на їх питання де вони будуть жити, то нічого конкретного не зміг повідомити, оскільки він мешкає в дачному будинку і постійного та облаштованого житла не має.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 , яка виявила бажання в подальшому бути постійним опікуном неповнолітніх дітей, у разі позбавлення батька батьківських прав, підтвердила, що як близька подруга їх сім`ї, достовірно знає, що батько взагалі не опікувався своїми дочка і не займався їх вихованням.

Відповідно до висновку Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 19 липня 2019 року відповідач не виконує батьківські обов`язків відносно своїх дітей, їх життям та здоров`ям не цікавиться, не підтримує їх матеріально, а тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити його батьківських прав в судовому порядку.

Під час підготовки вказаного висновку було встановлено, що він тимчасово мешкає в дачному будинку садівничо-виноградарського товариства «Вимпел» разом зі своєю матір`ю і надав нотаріально посвідчену заяву, в якій висловив згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Умов для проживання дітей у нього немає і він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

З інших письмових матеріалів справи також вбачається, що відповідач не піклується своїми дітьми, не має постійного та належного місця проживання.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов в частині вимог про позбавлення батьківських прав обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Таку вимогу позивач і заявив.

В той же час, судом було встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2008 року був задоволений позов ОСОБА_4 (матері дітей) до ОСОБА_1 про стягнення аліментів і з нього на її користь стягнуто аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів його доходів щомісячно на утримання трьох дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей вже вирішено судом, тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Після набрання рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав та призначення їх опікуна він (вона) може звернутися до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів (ст. 442 ЦПК України).

Серед викладеного, суд хоче також відмітити, що з часу звернення рішення суду про стягнення аліментів до виконання їх платник не вчинив будь-яких дій по його виконанню. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2019 року він був оголошений у розшук.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір за немайновою вимогою щодо позбавлення батьківських прав у сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

За врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно його дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів із дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 15 жовтня 2019 року.

Суддя Р.В. Козаченко