ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/542/19 Справа № 201/7171/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення суми банківських вкладів, процентів по договорам банківських вкладів,

В С Т А Н О В И Л А:

В траві 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 15.06.2010 р. між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №SAMDN1219 строком на 6 місяців. Предметом цього договору було прийняття відповідачем від нього грошових коштів на депозитний рахунок за процентною ставкою, визначеною умовами договору під 10,5% річних. При підписанні договору позивачем було внесено на депозитний рахунок 10 000 дол.США.

21.06.2010 р. між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №SAMDN6304 строком на 6 місяців. Предметом цього договору було прийняття відповідачем від нього грошових коштів на депозитний рахунок за процентною ставкою, визначеною умовами договору під 10,5% річних. При підписанні договору ним було внесено на депозитний рахунок 9 800 дол.США.

Строки повернення відповідачем вкладів сплинули ще у грудні 2010 р., проте, при неодноразовому зверненні до банку з проханням видати кошти банківського вкладу, йому було відмовлено.

16.03.2016 р. він звернувся до відповідача з листом-претензією про повернення депозиту з відсотками, однак його вимога не була задоволена банком з посиланням на припинення діяльності банку на території АРК і м. Севастополя, у зв`язку з тимчасовою окупацією.

Дії відповідача з відмови у видачі грошових коштів за договорами банківського вкладу вважає протиправними, оскільки позбавляють його вільно розпоряджатися належними йому грошовими коштами, а отже позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вклад за договором строкового банківського вкладу №SAMDN1219 від 15.06.2010 р. в розмірі 10 000 дол. США, що становить 252 009,09 грн; проценти за договором строкового банківського вкладу №SAMDN1219 від 15.06.2010 р., нараховані за період з 15.06.2010р. по 30.04.2016 р. в розмірі 5 366 дол. США, що становить 135 228,07 грн; вклад за договором строкового банківського вкладу №SAMDN6304 від 21.06.2010 р. в розмірі 9 800 дол. США, що становить 246 968,89 грн та проценти за договором строкового банківського вкладу №SAMDN6304 від 21.06.2010 р., нараховані за період з 21.06.2010 р. по 30.04.2016 р. в розмірі 5 259 дол. США, що становить 132 531,57 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ним надавалися для огляду в суді першої інстанції оригінали квитанцій про внесення коштів та фотокопії ощадних книжок, однак суд першої інстанції прийшов до хибних висновків, що такі докази не свідчать про дотримання письмової форми договору банківського вкладу.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він підтримує рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вислухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.06.2010 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт» з щомісячною виплатою №SAMDN1219 строком на 6 місяців. Предметом цього договору було прийняття відповідачем від позивача грошових коштів на депозитний рахунок за процентною ставкою, визначеною умовами договору під 10,5% річних. При підписанні договору позивачем було внесено на депозитний рахунок 10 000 дол. США.

21.06.2010 р. між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт» з щомісячною виплатою №SAMDN6304 строком на 6 місяців. Предметом цього договору було прийняття відповідачем від позивача грошових коштів на депозитний рахунок за процентною ставкою, визначеною умовами договору під 10,5% річних. При підписанні договору позивачем було внесено на депозитний рахунок 9 800 дол.США (т.1, а.с.9-10, т.2, а.с.3-6).

16 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача з листом-претензією про повернення депозиту з відсотками, однак його вимога була залишена без задоволення з посиланням на припинення діяльності банку на території АРК і м. Севастополя, у зв`язку з тимчасовою окупацією.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що фотокопії договорів, електронних ощадних книжок, квитанцій не можуть свідчити про дотримання письмової форми договорів банківського вкладу.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми договору банківського вкладу та визначають наслідки недодержання письмової форми такого договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України (НБУ) від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом; іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. У договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

В пункті 10.1 Інструкції № 492 передбачається порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні було оглянуто надані позивачем оригінали ощадних книжок та квитанції про прийняття банком готівки на суму 10 000 доларів США та 9 800 доларів США, відповідні копії документів долучено до матеріалів справи (т.2, а.с.3-6).

Укладення, виконання чи спростування виконання письмового правочину може доводитися будь-якими належними, допустимими та достовірними письмовими доказами. У іншому випадку це було б порушенням принципу правового визначення.

Тобто позивач повинен довести факт укладення депозитних договорів та розмір внесених ним коштів, а відповідач у випадку доведення позивачем укладання депозитних договорів та заперечення проти задоволення позову, повинен надати суду докази повернення грошових коштів позивачу у повному обсязі згідно умов договорів. Саме така позиція відповідатиме дотриманню судами принципу верховенства права та правової визначеності, на дотримання якого неодноразово посилається ЄСПЛ у своїй практиці, та положенням ч. 6 ст. 3 ЦК України (розумність, добросовісність та справедливість), а також загальним положенням про виконання зобов`язань, встановленим положеннями ст. 545 ЦК України, відповідно до яких: прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Тому не може боржник відмовлятися повертати борг тільки на тій підставі, що він про нього не пам`ятає чи він втратив свій примірник боргового документу (депозитного договору), за наявності у кредитора письмових доказів його заборгованості.

Саме на відповідача покладається обов`язок довести належне виконання своїх зобов`язань за договором банківського вкладу, а саме доказів того, що кошти були повернуті вкладникові, а також про відсутність коштів на депозитному рахунку позивача. Проте, банком таких доказів надано не було.

Європейський суд з прав людини у справі «Золотас проти Греції» зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року)».

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Відмовляючись повернути кошти, які знаходяться на банківському рахунку, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

У ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Саме тому не може бути відмовлено судом у задоволенні позову про стягнення коштів за депозитними договорами за відсутності оригіналів деяких квитанцій, якщо наявна достатня кількість інших письмових належних, допустимих та достовірних доказів, виданих позивачу самим же відповідачем, які поза розумним сумнівом свідчать про наявність правовідносин між сторонами та дають можливість достовірно з`ясувати розмір заборгованості перед позивачем. У іншому випадку зазначене буде нічим іншим як правовий популізм.

Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnik v. Russia від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а ст. 525 ЦК України, передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Відмовляючи повернути кошти, які належать ОСОБА_1 на праві власності, АТ КБ «ПриватБанк» порушує положення ст.ст. 525, 629 ЦК України та положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Першого Протоколу). Цей же принцип закріплено в ст. 41 Конституції України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню банківські вклади:

- за договором № SAMDN1219 від 15.06.2010 р. в розмірі 10 000 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 252 009 (двісті п`ятдесят дві тисячі дев`ять) грн 09 коп.;

- за договором №SAMDN6304 від 21.06.2010 р. в розмірі 9 800 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 246 968 (двісті сорок шість тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 89 коп.

Вищезазначені договори вкладу містять положення, що вони автоматично вважаються продовженими ще на один термін, зазначений в умовах цих депозитних договорів. Термін дії зазначених договорів продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк. При продовженні строку вкладу розрахунок відсотків на кожний новий строк вкладу проводиться за процентної ставкою, діючою в банку для продовжених депозитних вкладів без укладення окремого договору

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом.

Розмір відсотків за користування вкладами, що підлягає стягненню, складає:

- за договором №SAMDN1219 від 15.06.2010 р., нарахованих за період з 15.06.2010 р. по 30.04.2016 р. в розмірі 5 366 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 135 228 (сто тридцять п`ять тисяч двісті двадцять вісім тисяч) грн 07 коп.;

- за договором №SAMDN6304 від 21.06.2010 р., нарахованих за період з 21.06.2010 р. по 30.04.2016 р. в розмірі 5 259 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 132 531 (сто тридцять дві тисячі п`ятсот тридцять одна) грн 57 коп.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 19 168,45 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення суми банківських вкладів, процентів по договорам банківських вкладів задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ):

- суму вкладу за договором строкового банківського вкладу № SAMDN1219 від 15.06.2010 р. в розмірі 10 000 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 252 009 (двісті п`ятдесят дві тисячі дев`ять) грн 09 коп.;

- суму відсотків за договором №SAMDN1219 від 15.06.2010 р., нарахованих за період з 15.06.2010 р. по 30.04.2016 р. в розмірі 5 366 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 135 228 (сто тридцять п`ять тисяч двісті двадцять вісім тисяч) грн 07 коп.;

- суму вкладу за договором строкового банківського вкладу №SAMDN6304 від 21.06.2010 р. в розмірі 9 800 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 246 968 (двісті сорок шість тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 89 коп.;

- суму відсотків за договором строкового банківського вкладу №SAMDN6304 від 21.06.2010 р., нарахованих за період з 15.06.2010 р. по 30.04.2016 р. в розмірі 5 259 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 132 531 (сто тридцять дві тисячі п`ятсот тридцять одна) грн 57 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» () в дохід держави судові витрати в розмірі 19 168,45 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Свистунова