Справа № 285/385/19
провадження у справі №2/0285/424/19
13 березня 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді Коцюби О.М.,
за участю секретаря Янкової Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у залі Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, -
31.01.2019 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири за адресою: площа Л. Українки, 15АДРЕСА_1. У вказаній квартирі, разом із нею, зареєстровані двоє її дітей, чоловік та її брат ОСОБА_2 Із серпня 2015 року відповідач виїхав до Росії. До України не повертається та з реєстрації не знімається. У звязку з цим позивач просить винести рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач у судове засідання не зявилася, надіслала заяву у якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у суді.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: площа Л. Українки, 15АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування (а.с. 9-11).
Із довідки ОСББ «Наш дім» від 22.01.2019 року № 53 випливає, що у вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровані: відповідач - брат ОСОБА_2, діти позивача: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_5 (а.с. 3).
ОСОБА_6 депутата міської ради ОСОБА_7 підтверджено факт, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: площа Л. Українки, 15АДРЕСА_1 із серпня 2015 року (а.с. 4-6).
Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-якої угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України.
За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналогічної думки дійшли судді Верховного Суду України у Постанові від 16.01.2012 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Ст. 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У свою чергу, ч. 1 ст. 81 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також, п. 5 та 6 цієї статті вказує, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі, яка належить позивачу ОСОБА_1, а також те, що відповідач з серпня 2015 року не проживає у вище вказаній квартирі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 258, 259, 264-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, який втратив право користування житлом, що знаходиться за адресою: площа Л. Українки, 15АДРЕСА_1.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ОСОБА_6 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий: О.М. Коцюба