КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/5605/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського суду м. Києва від 16 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Одарченко Наталія Іванівна про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В :

07 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, де просила визнати договір довічного утримання від 23 вересня 2014 року №1078, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсним,

визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 11 вересня 2014 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві, індексний номер: 26691467, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 серпня 2014 року, номер запису про право власності: 6967535, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 на ім`я ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44, 8 кв.м.,

визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом ОСОБА_5 від 23 червня 2009 року, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є рідними батьками позивача та відповідача.

За час перебування в шлюбі батьки придбали в ЖБК «Політехнік» двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, ордер був оформлений на ім`я ОСОБА_3 у.

23 червня 2009 року ОСОБА_5 було складено заповіт, згідно якого останній заповідав все майно в рівних частинах позивачу та відповідачу, а ІНФОРМАЦІЯ_1 2011 ОСОБА_5 помер.

ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву про відмову від отримання обов`язкової частки у спадщини та заяву, в якій зазначила, що не претендує на отримання права власності на майно, придбане нею разом з ОСОБА_5 .

Відповідачем було подано заяву про відмову від спадщини на користь позивача.

Разом з тим, позивач прийняла спадщину після смерті батька, в тому числі і те майно, що було спільною сумісною власністю батька та матері.

Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на все майно, крім спірної квартири, оскільки в ній проживав її брат з матір`ю, через що позивач і не квапилась оформлювати право власності на зазначене майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після смерті якої позивач звернулась до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Після подання вказаної заяви позивачу стало відомо про існування договору довічного утримання від 23 вересня 2014 року, відповідно до якого матір передала у власність відповідачу спірну квартиру.

Відтак, існує необхідність в захисті прав позивача в судовому порядку та визнання права власності на спірне нерухоме майно, оскільки вказана квартира не увійшла до складу спадкової маси після смерті батька сторін через укладення оспорюваного договору.

При цьому, свідоцтво про право власності на спірну квартиру ОСОБА_3 отримала на підставі ордеру.

Проте, позивач вважає, що оскільки її матір відмовилась від права на спадщину після померлого ОСОБА_5 , то, відповідно, вона втратила право на отримання свідоцтва про право власності на дану квартиру.

Крім того, договір довічного утримання було укладено в той час, коли спірна квартира входила до спадкової маси після смерті батька за заповітом та з моменту подачі позивачем заяви про прийняття спадщини, була прийнята позивачем разом з іншим спадковим майном.

Рішенням Шевченківського суду м. Києва від 16 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що ОСОБА_3 своєю заявою від 06 лютого 2012 року, вказала, що не претендує на отримання свідоцтва про право власності на майно, придбане нею та її чоловіком ОСОБА_5 в шлюбі, яке оформлене саме на його ім`я.

При цьому, ордер на спірну квартиру, виданий саме на ім`я матері сторін, а не батька.

Відтак, судом встановлено, що мати позивача - ОСОБА_3 не відмовлялась від права власності на спірне майно - квартиру АДРЕСА_2 .

Доказів протилежного до суду не надано. Зазначену обставину в суді не спростовано.

З врахуванням наведеного, спірна квартира могла бути предметом договору довічного утримання, а відтак вказаний договір не може бути визнаний недійсним з підстав, вказаних позивачем в позовній заяві, зокрема, через відсутність істотної умови - предмету договору.

Крім того, не зайшла свого підтвердження наданими до матеріалів справи доказами і та обставина, що мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не мала права звертатись до державного реєстратора щодо реєстрації права власності на спірне майно, оскільки позивачем не надано доказів того, що остання отримала свідоцтво про право на спадщину та набула у власність спірну квартиру в порядку спадкування.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави і для задоволення позову в частині визнання права власності на спірне майно за позивачем, оскільки в судовому засіданні не знайшла підтвердження та обставина, що мати позивача відмовилась від права власності на спірну квартиру, а отже, всі подальші дії, вчинені ОСОБА_3відносно спірної квартири не суперечать вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Шевченківського суду м. Києва від 16 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 23 серпня 1960 року уклали шлюб і подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » ( а.с. 14 ).

10 серпня 1965 року на ім`я ОСОБА_3 у видано ордер НОМЕР_3 на спірну квартиру АДРЕСА_3 , яка знаходиться в ЖБК «Політехнік» ( а.с. 13, 28 ).

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , за життя, повністю виплатили пайові внески, унаслідок чого набули у спільну власність зазначене майно ( а.с. 25-27, 29-30 ).

23 червня 2009 року ОСОБА_5 склавзаповіт, який посвідчений головою виконкому Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області Конопляником О.І.

Відповідно до змісту якого ОСОБА_5 ,на випадок своєї смерті, все своє майно заповів в рівних частинах відповідачу та позивачу по справі( а.с. 17 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 ( а.с. 15 ).

ОСОБА_1 06 лютого 2012 року подала до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Одарченко Наталії Іванівни заяву №1, згідно якої прийняла належну їй спадщину за заповітом після смерті її батька - ОСОБА_5 ( а.с. 18 ).

ОСОБА_4 , в свою чергу, 06 лютого 2012 року подав заяву №2, згідно якої, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті батька - ОСОБА_5 , відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 ( а.с. 19 ).

Того ждня, 06 лютого 2012 року ОСОБА_3подала заяву №3, відповідно до якої зазначила, що їй відомо про заповіт, складений на ім`я дітей на все належне її чоловіку майно.

При цьому, вона відмовляється від обов`язкової частки у вказаній спадщині ( а.с. 19 ).

06 лютого 2012 року ОСОБА_3 подала заяву №4, відповідно до якої вона зазначила, що не претендує на отримання свідоцтва про право власності на майно, придбане нею та її чоловіком, ОСОБА_5 в шлюбі ( а.с. 20 ).

При цьому, в порушення прав позивача на спадкове майно, ОСОБА_3 11 вересня 2014 року, на підставі довідки ЖБК «Політехнік» про повну виплату пайових внесків, отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві, індексний номер: 26691467, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 серпня 2014 року, номер запису про право власності: 6967535, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 на ім`я ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,8 кв.м. ( а.с. 25 ).

Пізніше, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 вересня ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі зазначеного свідоцтва, уклали між собою договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фурдаковою М.О., зареєстрованийв реєстрі за №1077.

За умовами правочину, матір сторін передалау власність відповідача належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 , авідповідач - зобов`язався надавати їй довічно матеріальне забезпечення ( а.с. 25-27 ).

23 вересня 2014 року ОСОБА_4 на підставі вказаного договору набув право власності на спірну квартиру ( а.с. 29-30 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ( а.с. 16 ).

14 червня 2017 року позивачем подано заяву №6, якою тавказала, що прийняла спадкове майно - квартиру АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_5 та просить видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно ( а.с. 22 ).

Того ж дня,приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Одарченко Наталія Іванівна повідомила позивача про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 неможливо, оскільки у позивача відсутні документи про право власності на квартину, а згідно даних державного реєстру речових прав, вищевказана квартира зареєстрована за іншою особою ( а.с. 24 ).

Зазначені обставини, в частині, підтверджуються і судовим рішенням від 22 травня 2018 року, ухваленим Шевченківським районним судом м. Києва за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення права власності, визнання права власностіна спірну квартиру, який залишено без задоволення та за результатами розгляду зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання недійсною заяви ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини, в задоволенні якого також відмовлено ( а.с. 67-70 ).

При цьому, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для закриття провадження у справі за вимогами позивача про визнання права власності на квартиру, оскільки ОСОБА_1 , в даній справі, заявлені інші підстави для задоволення заявлених вимог, на відміну від раніше поданих.

Таким чином,як встановлено судом апеляційної інстанції, спірна квартира була набута ОСОБА_3 під час шлюбу з ОСОБА_5 , а відтак, перебувала в їх спільній сумісній власності відповідно до положень ст. 60 СК України.

А оскільки спадкоємці - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились від належної їм частини майна ( а.с. 19-21 ), то єдиною особою, яка прийняла спадщину відповідно до положень ст.ст. 1217, 1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України є ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи наведе, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11 вересня 2014 року, що видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві, індексний номер: 26691467, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 серпня 2014 року, номер запису про право власності: 6967535, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 на ім`я ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,8 кв.м. на ім`я ОСОБА_3 є неправомірним, а відтак - його слід визнати недійсним відповідно до положень ст.ст. 203, 215 ЦК України.

І як наслідок, ОСОБА_3 не мала права на укладення правочину щодо відчуження спірного майна на користь ОСОБА_4 , оскільки, в данному випадку, порушуються права позивача на спадкове майно.

Відтак, у силу викладеного судом другої інстанції та на підставі положень ст. 392 ЦК України,слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом ОСОБА_5 від 23 червня 2009 року, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи,вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 60 СК України, ст.ст. 203, 215, 392, 744, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1273, 1274, 1275 ЦК України ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, знайшли підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального і процесуального права за їх обґрунтованістю та доведеністю.

Доводи відзиву ОСОБА_4 на апеляційну скаргу ( а.с. 123-127 ), зокрема, про те, що на момент смерті ОСОБА_5 право власності на спірну квартиру не було оформлено та зареєстровано, дане майно не увійшло в спадкову масу, законом не встановлено недійсність правочину як нікчемного з тих підстав, що квартира не могла бути предметом договору, справа розглянута в межах позовних вимог, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного,не є правою підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Крім цього, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити строк для подачі цього відзиву, що визначений ухвалою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року ( а.с. 114-115 ), оскільки він не мав можливості своєчасно його подати ( а.с. 122, 138 ).

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір ( а.с. 93, 112 ) у розмірі 19 315,58 ((631 663 х 1 : 100 + 1762 х 0,4 х 2 ) х 150 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Шевченківського суду м. Києва від 16 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Одарченко Наталія Іванівна про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору довічного утримання скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати договір довічного утримання від 23 вересня 2014 року №1078, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсним.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 11 вересня 2014 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві, індексний номер: 26691467, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 серпня 2014 року, номер запису про право власності: 6967535, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 на ім`я ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44, 8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом ОСОБА_5 від 23 червня 2009 року, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 19 315,58 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко