Справа № 152/172/19
У Х В А Л А

12 березня 2019 року місто Шаргород Вінницької області

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Строгий І.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від обовязку сплачувати аліменти,

у с т а н о в и в:

11 лютого 2019 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від обовязку сплачувати аліменти.

Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від обовязку сплачувати аліменти залишено без руху, оскільки вона не відповідала пункту 3 ч. 3 ст. 175 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме згідно із пунктом 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 7 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік.

Оскільки у позові ставиться питання про припинення сплати аліментів, які є періодичним платежем, який ОСОБА_1 повинен сплачувати на користь ОСОБА_2 на підставі рішення суду, то у позовній заяві мало бути зазначено ціну позову, виходячи із сукупності платежів за один рік.

Окрім того, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із ч. 1 та підпунктом 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що з 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осібстановить 1921 грн.

Отже, звертаючись до суду із цим позовом, позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, проте, якщо б ця сума була б меншою від 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, він мав би сплатити 768,40 грн, тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 : 0,4 = 768,40).

Проте, всупереч ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, виходячи із ціни позову та встановленого законом мінімального розміру судового збору.

Натомість, до позову додано квитанцію № 0.0..1 від 13 грудня 2018 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн, що є меншим за мінімальний розмір судового збору, встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на встановлені недоліки позовної заяви, ухвалою суду від 11 лютого 2019 року позивачу для виправлення недоліків позовної заяви надано строк десять днів з дня отримання ним копії ухвали.

Як убачається зі зворотного повідомлення, ухвалу від 11 лютого 2019 року про залишення позовної заяви без руху позивач одержав 15 лютого 2019 року, відтак, останнім днем усунення недоліків заяви було 25 лютого 2019 року. Проте, у зазначений строк позивач не усунув недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ураховуючи вище викладене, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від обовязку сплачувати аліменти слід вважати неподаною і повернути йому.

Керуючись статтями 185, 258-261 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від обовязку сплачувати аліменти вважати неподаною і повернути позивачу.

Згідно зі статтями 261, 352-355, пункту 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, ця ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги апеляційний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ухвалу складено та підписано суддею 12 березня 2019 року.

Суддя І.Л.Строгий