Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 520/9439/15-ц

провадження № 61-31458св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Одеської області від 11 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Черевка П. М., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»), про стягнення майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 25 грудня 2013 року о 07 годині

40 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ», дердавний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пр-ту М. Жукова у м. Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та з автомобілем марки «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) та вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до листа ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» від 12 червня 2014 року № 1536 позивача було визнано постраждалою особою й прийнято рішення про виплату їй суми страхового відшкодування у розмірі 24 858 грн 10 коп., проте вказана сума страхового відшкодування їй не виплачена.

Посилаючись на вказане та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом та остаточно просила стягнути з винної особи ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 43 999 грн 72 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 43 999 грн 72 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_2 , а тому він має відшкодувати позивачу завдані майнові збитки у розмірі 43 999 грн 72 коп. відповідно до рахунку-фактури від 22 липня 2015 року № 000001582.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження завдання їй майнової шкоди у розмірі 43 999 грн 72 коп., оскільки наданий нею рахунок-фактура від 22 липня 2015 року № 000001582 є ксерокопією без підпису та печатки виконавця.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що страховою компанією ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_3 , та станом на дату ДТП погоджено розмір майнового збитку у сумі 24 858 грн 10 коп., проте вказана сума збитку виплачена не була. Позивачем, на підтвердження розміру реальних збитків, надано довідку-рахунок від 22 липня 2015 року, видану ДП «Базіс Авто», який є офіційним сервісним центром з обслуговування автомобілів марки «HYUNDAI», у якого на обслуговуванні й знаходився автомобіль позивача, а тому судом апеляційної інстанції протиправно відмовлено у задоволені позову.

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу

У березні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення ОСОБА_2 на касаційну скаргу, у яких він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на те, що він не є належним відповідачем за вказаним позовом та позивачем не доведено суму збитків.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній вище справі та витребувано її з Київського районного суду м. Одеси.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року справу № 520/9439/15-ц призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 25 грудня 2013 року о 07 годині 40 хвилин,

ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пр-ту М. Жукова в м. Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак

НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та з автомобілем марки «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням

ОСОБА_1 , внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода

(далі - ДТП) та вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником автомобіля марки «HYUNDAI», державний номерний знак

НОМЕР_3 , є позивач ОСОБА_1

Відповідно до довідки Державної автомобільної інспекції Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про ДТП, автомобіль марки «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження.

Згідно з рахунком-фактурою ДП «Базіс Авто» від 22 липня 2015 року

№ 000001582, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «HYUNDAI», державний номерний знак

НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, яка мала місце 25 грудня 2013 року, становить 43 999 грн 72 коп.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення апеляційного суду відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

За нормами частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Положеннями статей 10, 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина друга статті 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Докази повинні відповідати вимогам статей 57, 58 ЦПК України у вказаній вище редакції щодо належності та допустимості.

Встановивши, що позивачем в якості доказів розміру заподіяної їй матеріальної шкоди суду надано лише ектрофотокопію рахунку-фактури

№ 000001582 від 22 липня 2015 року, в якому не зазначено, ким такий розрахунок виконано, рахунок-фактура не містить підпису виконавця, печатки та вихідних реквізитів, а також роз`яснивши сторонам право у порядку частини четвертої статті 10 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, звернутися до суду з клопотанням про призначення експертизи чи витребування інших доказів, яким сторони не скористались, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що надані позивачем докази не є достатніми для задоволення позову та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Наведені у касаційній скарзі доводи не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, що б призвело до неправильного вирішення спору.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності рішення апеляційного суду виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування апеляційним судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку з чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки таке судове рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев В. М. Коротун
В. П. Курило