Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1645/18 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Категорія 30 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №273/1645/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Елітбуд-1», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Баранівського районного суду Житомирської області, ухвалене 07 березня 2019 року суддею Бєлкіною Д.С. у м. Баранівка, повний текст рішення складено 15 березня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 21.02.2019 (а.с.81) звернулася до суду із позовною заявою, у якій просила стягнути з приватного підприємства «Елітбуд-1» (далі - ПП «Елітбуд-1», підприємство) на її користь 24940 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 300000грн - моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що посадовими особами відповідача грубо порушено вимоги законодавства про охорону праці, внаслідок чого загинув її син ОСОБА_3 , який перебував у трудових відносинах з підприємством. За даним фактом відносно інженера з охорони праці ПП «Елітбуд-1» ОСОБА_2 було порушено кримінальне провадження, яке ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 09 січня 2014 року закрите з передачею ОСОБА_2 на поруки трудовому колективу ПП «Елітбуд-1». Внаслідок смерті сина вона та його сестри ОСОБА_4 , 1993 року народження та ОСОБА_5 , 1995 року народження зазнали моральних страждань, вона була позбавлена допомоги сина, був змінений звичайний спосіб її життя. Крім того, вона має встановити синові пам`ятник, вартість якого становить 24940 грн.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 07 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПП «Елітбуд-1» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 100000 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове - про задоволення її позову у повному обсязі. Просила розглядати апеляційну скаргу без її участі та участі її представника.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом не враховано її майнове становище, у зв`язку із яким вона не може установити пам`ятник. Вважає розмір стягнутої судом на її користь моральної шкоди несправедливим та необґрунтованим.

В судовому засіданні представник ПП «Елітбуд-1» Круківська С .А. та третя особа - ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення представника відповідача, третьої особи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно п. 9 вказаної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 Останній працював у ПП «Елітбуд-1» та 21.12.2012 загинув при виконанні робіт по влаштуванню мережі водовідведення.

За результатами спеціального розслідування нещасного випадку встановлено, що при виконанні таких робіт працівниками ПП «Елітбуд-1» було грубо порушено вимоги законодавства з охорони праці.

За даним фактом відносно інженера з охорони праці ПП «Елітбуд-1» ОСОБА_2 було порушено кримінальне провадження за №0000006, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.11.2013.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України, за ознаками службової недбалості, а саме неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 09.01.2014 року у справі № 273/2485/13-к, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України - закрито, останнього звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу Приватного підприємства «Елітбуд-1» (а.с.10-12). У зазначеній ухвалі суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 встановлена і доведена.

Отже, враховуючи зміст цієї ухвали та положення ст. 82 ЦПК України, суд правильно вважав доведеними обставини, що інженер з охорони праці ПП «Елітбуд-1» ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України, внаслідок якого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження несумісні з життям, у зв`язку із чим наступила його смерть на місці події.

Ухвалюючи рішення у справі про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у нанесенні глибоких моральних страждань у зв`язку із смертю сина. Ухвалюючи рішення у цій частині, суд також зазначив, що доказів на підтвердження погіршення фізичного і психічного здоров`я, звернення за допомогою чи лікуванням до медичних закладів, зміни організації свого життя та саме в чому вони полягали ОСОБА_1 суду не надала, а в ході судового засідання не знайшло свого підтвердження її посилання про те, що її загиблий син ОСОБА_3 утримував її та інших дітей в родині.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції при вирішенні спору встановив всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, надав належну оцінку доказам, зібраним у справі, та доводам сторін, врахував характер моральних страждань позивачки, їх наслідки, врахував принципи розумності, справедливості та пропорційності, визначені ст. ст. 23, 1167 ЦК України та роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує поведінку відповідача, оскільки після загибелі ОСОБА_3 підприємство добровільно надавало матеріальну допомогу позивачці та її донькам, що не заперечувала остання, проте вважала таку допомогу незначною.

Суд апеляційної інстанції також погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди, оскільки відповідно до положень чинного законодавства стягненню підлягають понесені особою витрати на спорудження надгробного пам`ятника. Проте, матеріали справи не містять доказів, що позивачка зробила необхідні витрати на спорудження надгробного пам`ятника, а надані нею докази свідчать про можливість таких витрат у майбутньому. Доводи апеляційної скарги щодо неможливості установити пам`ятник у зв`язку із відсутністю для цього коштів не можуть бути підставою для задоволення позову у цій частині.

Наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, такі доводи були предметом дослідження суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 07 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 06 червня 2019 року.