Справа № 315/1474/18
Номер провадження № 2/315/81/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Яроша С.О.

при секретарі: Дмитренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

30.10.2018 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 : ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В позові позивач посилався на те, що рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27.12.2006 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 24.08.2013 року він звільнився за згодою сторін, з 14.06.2014 року йому припинено виплати допомоги по безробіттю, він безробітній у нього мінливий дохід, змінився його матеріальний стан, посилаючись на ст.192 СК України, прохав змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27.12.2006 року з нього на користь відповідача на утримання дитини: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на розмір аліментів у твердій грошовій сумі 980 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

07.11.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду запорізької області Яроша С.О. позовна заява прийнята до провадження, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження і справу призначено у відкрите підготовче засідання на 11.01.2019 року.

11.01.2019 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 : ОСОБА_3 з уточненою позовною заявою, в якій посилався на те, що рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27.12.2006 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 24.08.2013 року він звільнився за згодою сторін, з 14.06.2014 року йому припинено виплати допомоги по безробіттю, він безробітній у нього мінливий дохід, змінився його матеріальний стан, посилаючись на ст.192 СК України, прохав змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27.12.2006 року з нього на користь відповідача на утримання дитини: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 1/4 частки його доходів до 1/6 частки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

28.02.2019 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому прохав позов залишити без задоволення, посилаючись на те, що твердження позивача про погіршення його майнового стану не підтверджено належними доказами: не надано довідки, що останній перебуває на обліку в центрі зайнятості, не повідомив про свої доходи.

15.07.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті у відкрите судове засідання на 09.10.2019 року.

15.07.2019 року у судових засіданнях позивач суду пояснив, що на момент винесення рішення про стягнення аліментів у 2006 році він був одружений з відповідачем, мешкав в будинку своєї дружини, за проживання в якому не сплачував, працював в КП «Комунсервіс», розмір заробітної плати не пам`ятає, земельної ділянки для товарного сільського господарського виробництва, майнового паю, депозитів у банках, кредитів, стягнень з доходів не мав, мав автомобіль марки «ВАЗ-06», стан здоров`я мав задовільний, мешкав у будинку з дружиною та сином, на теперішній час він мешкає сам в будинку свого батька, за проживання в якому не сплачує, працездатний, але не працевлаштований, на обліку у центрі зайнятості як безробітній не перебуває, має тимчасові заробітки від заняття підприємницькою діяльністю: виконує зварювальні роботи без оформлення підприємницької діяльності, розмір доходів мінливий від 1000 грн. на місяць до 5000 грн., інвалідом не визнавався, має в користуванні автомобіль марки «ВАЗ-99», розлучений, кошти на сплату аліментів в сумі 8000 грн. позичив у свого двоюрідного брата, з цих же коштів в червні 2018 року надав допомогу доньці на те, щоб остання вставила брекети на суму 6000 грн., земельної ділянки для товарного сільського господарського виробництва, майнового паю, депозитів у банках, кредитів не має, має стягнення у виді аліментів у розмірі 1/4 частки від доходів на користь відповідача на утримання доньки, прохав позов задовольнити.

Відповідач позов не визнала, суду пояснивши, що позивач працює без оформлення та має постійний прибуток, отримав у спадщину будинок, має у власності автомобіль «ВАЗ-99», на момент винесення рішення про стягнення аліментів у 2006 році вона була одружена з позивачем, мешкала в будинку свого батька разом з сином та позивачем, за проживання в якому не сплачувала, працювала в Райцесі, розмір заробітної плати не пам`ятає, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, депозитів у банках, кредитів, стягнень з доходів, транспортних засобів не мала, стан здоров`я мала задовільний, сина також задовільний, на теперішній час вона мешкає з сином в будинку свого батька, за проживання в якому не сплачує, працює і її заробіток мінімальний, розлучена, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, депозитів у банках, кредитів не має, прохала в задоволені позову відмовити.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини.

27.12.2006 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.11.2006 року до повноліття дитини.

Судом встановлено, що на момент винесення рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27.12.2006 року, яким на користь відповідача з позивача були стягнуті аліменти на утримання дитини: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.11.2006 року до повноліття дитини, позивач мешкав в будинку своєї дружини з дружиною та сином, за проживання в якому не сплачував, працював в КП «Комунсервіс», розмір заробітної плати не встановлено, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, депозитів у банках, кредитів, стягнень з доходів не мав, мав автомобіль марки «ВАЗ-06», стан здоров`я мав задовільний.

Судом встановлено, що на момент винесення рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27.12.2006 року, яким на користь відповідача з позивача були стягнуті аліменти на утримання дитини: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.11.2006 року до повноліття дитини, відповідач була одружена з позивачем, мешкала в будинку свого батька разом з сином та позивачем, за проживання в якому не сплачувала, працювала в Райцесі, розмір заробітної плати не встановлено, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, депозитів у банках, кредитів, стягнень з доходів, транспортних засобів не мала, стан здоров`я мала задовільний, у сина також був задовільний.

Після винесення рішення до моменту звернення до суду: до 30.10.2018 року судом було встановлено, що позивач мешкає сам в будинку свого батька, за проживання в якому не сплачує, працездатний, але не працевлаштований, на обліку у центрі зайнятості як безробітній не перебуває, має тимчасові заробітки від заняття підприємницькою діяльністю: виконує зварювальні роботи без оформлення підприємницької діяльності, розмір доходів мінливий від 1000 грн. на місяць до 5000 грн., інвалідом не визнавався, має в користуванні автомобіль марки «ВАЗ-99», розлучений, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, депозитів у банках, кредитів не має, має стягнення у виді аліментів у розмірі 1/4 частки від доходів на користь відповідача на утримання доньки.

Після винесення рішення до моменту звернення до суду: до 30.10.2018 року судом було встановлено, що відповідач мешкає з сином в будинку свого батька, за проживання в якому не сплачує, працює і її заробіток мінімальний, розлучена, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, депозитів у банках, кредитів не має.

Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Сімейним Кодексом України.

Так відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач відповідно до ст.192 СК України як платник аліментів на дитину за рішенням суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини: доньки в зв`язку з погіршенням його матеріального стану.

Однак суд доходить висновку, що матеріальний стан позивача після винесення рішення про стягнення аліментів не погіршився.

Так позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів його доходів, що свідчить про невиконання позивачем як учасником справи обов`язків, передбачених ч.2 п.2,4 ст.43 ЦПК України, відповідно до яких учасник справи зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Суд, оцінюючи майновий стан позивача після винесення рішення суду, вважає, що позивач, який є працездатним і не стоїть на обліку в центрі зайнятості, займається підприємницькою діяльністю без належного оформлення та отримуючи не підтверджені ним доходи, з яких державний виконавець нараховує заборгованість у разі відсутності відомостей про офіційну роботу платника аліментів та його доходи, тим самим приховує свої доходи.

Суд не бере до уваги ту обставину, на яку посилається позивач, як таку, що свідчить про погіршення матеріального стану позивача як то позика грошей у свого родича з огляду на те, що остання викликає сумніви в достовірності цього письмового доказу, так як остання вказує на те, що гроші позичались 10.08.2018 року і зі слів позивача частина їх у розмірі 8000 грн. пішла на сплату аліментів, тоді як розрахунок заборгованості по аліментах станом на 11.02.2019 року свідчить про те, що погашення аліментів мало місце у червні 2018 року, а потім вони сплачувались нерегулярно, що може свідчити про те, що якщо кошти і позичались позивачем, то були витрачені на інші цілі, ніж сплата аліментів на утримання доньки.

А тому позов не підлягає задоволенню як такий, що не підтверджений обставинами, встановленими судом під час перевірки їх наданими суду доказами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних.

Так як рішення ухвалено на користь відповідача, то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України не присуджує стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 3-5, 8-11, 89, ч.1 ст.141, 263-266, 268 ЦПК України, ст.ст. 182, 192 СК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Повний текст рішення буде складений 15.10.2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ярош С.О.