КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 06.08/824/685/2019
У Х В А Л А

15 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду заяву Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року у справі за заявою Державного територіального-галузевого об`єднання «Південно-Західна завізниця» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року по справі за клопотанням Акціонерного товариства АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.», заінтересована особа Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця» про надання дозволу на примусове виконання в Україні Остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

В липні 2017 року Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця») подало заяву про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Заяву обґрунтовано тим, що 17 травня 2017 року господарським судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 910/2589/17, яким визнано недійсним п. 13.2 Договору № ПЗ/ДН-6-0415 від 14 листопада 2004 року, укладеного між ДТГО «Південно-Західна залізниця» та АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.», саме вказаним пунктом було передбачено можливість звернення за вирішенням спірних питань цього договору до іноземного (третейського) арбітражного суду, рішення набрало законної сили. Оскільки вказана обставина встановлена рішенням суду, вона не підлягає доказуванню та з моменту визнання недійсним зазначеного пункту договору відсутні підстави для задоволення клопотання АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» про надання дозволу на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/MHM. Про обставини недійсності пункту 13.2 договору № ПЗ/ДН-6-0415 від 14 листопада 2004 року ДТГО «Південно-Західна залізниця» стало відомо лише 17 травня 2017 року, а отже з моменту визнання недійсним вказаного пункту договору фактично відсутні підстави для задоволення клопотання АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» про надання дозволу на примусове виконання в Україні Остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року.

Посилаючись на те, що вказана обставина є нововиявленою, заявник просив переглянути ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення по даній справі, яким відмовити у задоволенні клопотання АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» щодо надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року заяву ДТГО «Південно-Західна залізниця» про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року за нововиявленими обставинами задоволено. Скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року. У задоволенні клопотання АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» про надання дозволу на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/MHM про стягнення заборгованості відмовлено.

Заявник АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.», не погоджуючись із ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити ДТГО «Південно-Західна залізниця» в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

25 вересня 2019 року від Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» надійшла заява про роз`яснення судового рішення в частині формулювання «направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції», а саме: з якої стадії судового процесу здійснювати розгляд даної справи.

Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця» обґрунтовувало заяву тим, що суд апеляційної інстанції у мотивувальній частині постанови, дійшовши висновку, що судом першої інстанції здійснено розгляд справи неповноважним складом суду, та визначивши, що вказана підстава є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення у відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦПК України, у резолютивній частині постанови застосовує процесуальні наслідки, передбачені зовсім іншою статтею - ст. 379 ЦПК України, яка підлягає застосуванню при скасуванні ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Однак, скасована ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року аж ніяк не є такою ухвалою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а є формою процесуального рішення суду щодо розгляду заяви боржника - ДТГО «Південно-Західна залізниця» по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, застосувавши у мотивувальній частині ухвали ч. 3 ст. 376 ЦПК України, повинен зробити відповідний висновок та застосувати наслідки, передбачені саме ч. 3 ст. 376 ЦПК України, однак у резолютивній частині рішення судом апеляційної інстанції застосовано наслідки, передбачені ст. 379 ЦПК України.

Враховуючи те, що скасована ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року не є ухвалою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а є формою процесуального рішення суду щодо розгляду заяви боржника, є незрозумілим формулювання вказівки суду в частині направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції: не існувало такого факту, як зупинення розгляду справи в зв`язку із винесенням ухвали, що вирішувала процедурні питання щодо руху справи; справа була вирішена по суті, розгляд даної справи не потребує продовження, є підстави вважати, що розгляд даної справи повинен початися заново із розгляду заяви ДТГО «Південно-Західна залізниця» про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами повноважним складом суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану заяву про роз`яснення судового рішення у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи, у зв`язку з відсутністю такої необхідності та на підставі ч.3 ст.271 ЦПК України.

Вивчивши подану заяву та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

У п. 32 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Як роз`яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Діюче процесуальне законодавство визначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. В силу зазначеної норми процесуального права, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Виходячи із змісту положень зазначених норм, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Так, в постанові Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року чітко зазначено, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стадія судового процесу, з якої необхідно здійснювати розгляд даної справи, Київським апеляційним судом в постанові від 08 травня 2019 року не визначалася, а тому в даному випадку необхідно керуватися загальними положеннями ЦПК України.

Судове рішення, яке просить роз`яснити ДТГО «Південно-Західна залізниця», за своїм видом не підлягає примусовому виконанню, не допускає кілька варіантів тлумачення, у ньому викладені мотиви, наведено висновок із посиланням на відповідні норми права, який не є незрозумілим, а тому відсутні підстави для роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року.

Оцінюючи доводи заяви щодо застосування апеляційним судом ч. 3 ст. 376 ЦПК України без застосування її наслідків (ухвалення нового судового рішення), апеляційний суд звертає увагу, що в постанові Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року викладена мотивація такого процесуального рішення, а саме, що повноважень скасовувати рішення за нововиявленими обставинами і постановлювати процесуальне рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами, тобто розглядати по суті, апеляційний суд не має, так як це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається (а. с. 45 т. 17).

Такі ж висновки з даного питання викладені в постанові Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у цій справі.

Таким чином, у роз`ясненні постанови Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 260, 271, 381, п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у роз`ясненні постанови Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року у справі за заявою Державного територіального-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року по справі за клопотанням Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.», заінтересована особа Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця» про надання дозволу на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/MHM.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді :