Справа № 345/3659/18
Провадження № 22-ц/4808/648/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Турів О.М.

з участю: представника ПАТ «Державний ощадний банк України» Бойчука М.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Лесюк Петро Васильовича про визнання договору іпотеки припиненим, припинення обтяження нерухомого майна та зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Миговичем О.М. 20 лютого 2019 року в м. Калуші Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подано позов до ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Лесюк П.В. про визнання договору іпотеки припиненим, припинення обтяження нерухомого майна та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.12.2007 року між нею та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ТВБВ 10008/0142 Івано-Франківського обласного управління укладено кредитний договір №344, за умовами якого їй надано кредит на поточні потреби в сумі 100 000 грн строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20.12.2017 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором 21.12.2007 укладено договір іпотеки нерухомого майна. За умовами договору нею передано в іпотеку незавершене будівництво житлового будинку площею забудови 160,4 м. кв., яке знаходиться на АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, на якій розташоване незавершене будівництво житлового будинку.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору станом на 28 вересня 2011 року виникла заборгованість перед банком за кредитним договором, яка разом із простроченими платежами становила 107 921,48 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 28 вересня 2011 року, яке набрало законної сили 09.10.2011 року, позов прокурора Калуського району, задоволено частково та стягнуто в солідарному порядку з неї ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Калуського відділення № 6344 суму боргу в розмірі 89165,41 грн.

17 березня 2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Калуського міськрайонного правління юстиції Рутковською М.З. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з сплатою заборгованості за виконавчим листом у повному обсязі. Після цього вона (позивач) неодноразово зверталась до відповідача з письмовими та усними заявами про повернення документів на предмет іпотеки тобто на незавершене будівництво та земельну ділянку, на які отримала відмову у зв`язку з наявністю у неї заборгованості за кредитним договором.

Вважає, що після набрання законної сили рішенням Калуського міськрайонного суду від 28.09.2011 року в справі № 2-878/11 кредитні відносини між нею та відповідачем припинились. Нею добровільно в межах виконавчого провадження погашено всю суму заборгованості, встановлену рішенням суду, що підтверджується листом № 272 від 20.02.2015 року за підписом керуючої філією Яніцької Л.Ю. , що свідчить про відсутність будь-якої заборгованості перед банком. Однак відповідач незаконно та безпідставно нараховував проценти за кредитним договором та пеню.

Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту.

Просила визнати припиненим договір іпотеки нерухомого майна від 21.12.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючої філією - Калуське відділення №6344 ВАТ «Ощадбанк» Яніцької Лілії Юріївни , зобов`язати приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесюка П.В. виключити з державного реєстру іпотек запис №7545 про обтяження майна - незавершене будівництво житлового будинку площею забудови 160,4 м.кв., яке знаходиться на АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташоване незавершене будівництво житлового будинку, зняти заборону на відчуження і виключити з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження цього майна. Зобов`язати ПАТ «Державний ощадний банк України» повернути оригінали документів на предмет іпотеки (а.с.1-7).

22.10.2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» подано зустрічну заяву до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в ході виконання рішення Калуського міськрайонного суду від 28.09.2011 року ОСОБА_1 здійснила оплату в рахунок погашення боргу 20.02.2015 року. Тобто за цей період (в процесі виконання рішення суду) була стягнута сума, яка була нарахована як заборгованість станом на 2011 рік, а оскільки п.8.1 кредитного договору передбачено дію договору до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому договору, то до моменту виконання відповідачем в повному обсязі 20.02.2015 року нарахована заборгованість в сумі 25 951,09 грн, з яких: 14 427,60 грн - заборгованість за кредитом, 11 523,49 грн - заборгованість за відсотками. Просив стягнути дану суму заборгованості та судові витрати по справі (а.с.49-50)

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.02.2019 року первісний позов задоволено частково.

Визнано припиненим договір іпотеки нерухомого майна від 21.12.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючої філією - Калуське відділення №6344 ВАТ «Ощадбанк» Яніцької Л.Ю. , посвідчений приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесюком П.В., зареєстрований в реєстрі за №7544.

Зобов`язано приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесюка П.В. виключити з державного реєстру іпотек запис №7545 про обтяження майна - незавершене будівництво житлового будинку площею забудови 160,4 м.кв., яке знаходиться на АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташоване незавершене будівництво житлового будинку, зняти заборону на відчуження і виключити з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження цього майна.

Зобов`язано ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ТВБВ 10008/0142 Івано-Франківського управління повернути ОСОБА_1 оригінали документів на предмет іпотеки. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні решти первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Івано-Франківського управління АТ «Ощадбанк» 14 427,60 грн. заборгованості за кредитним договором та 1762,00 грн. судового збору. В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено (а.с.88-96).

Не погодившись з рішенням суду в частині часткового задоволення зустрічного позову, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій вважає рішення в цій частині незаконним та таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що ПАТ «Ощадний банк України», звернувшись у 2011 році до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника та поручителя, використав право вимоги, передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, а також пені за порушення умов договору. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Всі суми заборгованості, вказані в рішенні Калуського міськрайонного суду від 28.09.2011 року, нею сплачені, що підтверджується листом банку №272 від 20.02.2015 року та постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 17.03.2015 року. Дані обставини свідчать про відсутність будь-якої заборгованості перед відповідачем після сплати суми, визначеної рішенням суду. Проте задовольняючи позовні вимоги, суд належним чином не перевірив вказані обставини, не прийняв до уваги пояснення сторони (позивача) з цього приводу та безпідставно стягнув з неї основний борг у розмірі 14427,60 грн.

Просила рішення суду у частині задоволення зустрічного позову скасувати, ухвали нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити. Стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на її користь судові витрати (а.с.102-104).

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначив, що станом на 17 березня 2015 року погашено заборгованість за кредитним договором, яка була станом на 28 вересня 2011 року (на час ухвалення рішення Калуського міськрайонного суду). В процесі виконання рішення суду остання оплата в рахунок погашення заборгованості здійснена 20 лютого 2015 року, а оскільки пунктом 8.1 кредитного договору передбачено дію договору до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому договору, то до моменту виконання відповідачем рішення суду (20 лютого 2015 року), нарахована заборгованість становить 25 951,09 грн. Банком не змінено строки повернення кредиту та й рішенням суду не припинено дію кредитного договору. Тому за наведених обставин апеляційна скарга є безпідставною та необгрунтованою (а.с.117).

У останнє судове засідання апелянт ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.

Вислухавши представника позивача за зустрічним позовом, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Разом з тим, наведеним вимогам рішення суду відповідає не в повній мірі з огляду на таке.

Встановлено, що 21.12.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір №344, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 100 000 грн з фіксованою процентною ставкою у 16% річних строком на 120 місяців до 20 грудня 2017 року на поточні потреби (а.с.8-11).

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору позивачка, як позичальник, зобов`язувалась щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 833,33 грн.

Пунктом 4.2.1,4.2.2. визначено право банку вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому договору, в тому числі при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого ПАТ «Державний ощадний банк України», станом на 16.10.2018 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість в розмірі 151 641,84 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 14427, 60 грн, заборгованість за відсотками - 11523,49 грн, нарахована пеня - 125 690,66 грн. Остання оплата в рахунок погашення боргу здійснена 20 лютого 2015 року (а.с.52).

Задовольняючи зустрічний позов частково, суд виходив з положень ст.ст. 526, 625, 1049, 1054 ЦК України, встановив, що позивач звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, скориставшись своїм правом на зміну строку основного зобов`язання, тим самим змінив строк виконання основного зобов`язання, що свідчить про припинення кредитного зобов`язання та втрати можливості нарахування відповідачу відсотків та пені за кредитним договором. Оскільки рішення суду про стягнення коштів за рішення суду виконано 20 лютого 2015 року тому, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського управління АТ «Ощадбанк» - 14 427,60 грн. заборгованості за кредитним договором.

З таким висновком суду першої інстанції (в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором) апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

З витребуваних та оглянутих матеріалів цивільної справи №2-878/11 встановлено, що 14 квітня 2011 року прокурором Калуського району в інтересах держави ВАТ «Державний банк України» в особі філії Калуського відділення №6344 подано позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яка станом на 01 січня 2011 року складала 94533,03 грн: основний борг - 70 000 грн, прострочений несплачений борг - 9833,29 грн, нараховані прострочені відсотки - 7012,94 грн, нарахована пеня -7686,68 грн, що підтверджується розрахунком Калуського відділення №6344 ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.1,2).

Згідно з останнім розрахунком, виконаним станом на 28 вересня 2011 року, заборгованість становила: 62500,15 грн основного боргу, 17333,26 грн простроченого несплаченого боргу та 9332,00 грн нарахованих відсотків, нарахована пеня 18756,07 грн, а всього 107 921,48 грн. (а.с.39 справи №2-878/2011)

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 28 вересня 2011 року позов прокурора Калуського району задоволено частково і стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Калуського відділення № 6344 62500,15 грн. суми основного боргу, 17333,26 грн. простроченого несплаченого боргу та 9332,00 грн. нарахованих відсотків, а всього 89165,41 грн. Рішення набрало законної сили 09 жовтня 2011 року (а.с.18-20, 44-46 справи №2-878/2011). При цьому судом у стягненні нарахованої пені в сумі 18 756,07 грн з урахуванням обставин справи та матеріального становища боржників банку відмовлено.

Отже, з оглянутих у судовому засіданні матеріалів цивільної справи встановлено, що на користь банку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнута уся сума тіла кредиту, як простроченого, так і поточного, а також сума усіх нарахованих процентів на час стягнення, тобто має місце дострокове стягнення кредитної заборгованості.

17 березня 2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Калуського міськрайонного правління юстиції Рутковською М.З. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з сплатою заборгованості по виконавчому листі №2-878/2011 від 09.11.2011 року в повному обсязі (а.с.21).

На звернення ОСОБА_1 представником філії-Івано-Франківське обласне управління АТ «Ощадбанк» 03 березня 2017 року повідомлено, що відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.09.2011 року кредитний договір №334 від 21.12.2007 року рішенням суду розірвано не було. Відповідно до умов кредитного договору, щомісячно відбувалось нарахування процентів за користування кредитом на залишок кредитної заборгованості та пеня за непогашення в строк процентів за користування кредитом та основного боргу за кредитом. Станом на момент надання відповіді заборгованість за кредитним договором №334 від 21.12.2007 року становить 120 915,40 грн, з яких 14427,69 грн прострочений основний борг за кредитом, 11 523,49 грн - прострочені проценти за користування кредитом, 94 964,22 - грн пеня за непогашення в строк процентів за користування кредитом та основного боргу за кредитом (а.с.23).

ОСОБА_1 зазначає, що станом на 16.10.2018 року за період з часу звернення банку до суду з позовом до дня сплати всієї суми заборгованості згідно з рішенням суду від 28.09.2011 року, тобто в період з вересня 2011 року по 20 лютого 2015 року, нею сплачено на рахунок банку 106 421,57 коп. В той же час мала сплатити згідно рішення 89165 грн 41 коп. (а.с.72-зворот)

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений такий обов`язок позичальника, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Отже, використовуючи своє право шляхом пред`явлення 14 квітня 2011 року позову про стягнення усього розміру заборгованості за договором до кінцевого терміну, банк змінив строк виконання зобов`язання.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, чого судом залишено поза увагою та помилково стягнуто 14 427,60 грн. (прострочене тіло кредиту) заборгованості за кредитним договором, яка стягнута за рішенням Калуського міськрайонного суду від 28 вересня 2011 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 (Справа №202/4494/16-ц) та Постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 10.04.2018 р. у справі N 910/10156/17 (провадження N 12-14гс18) дійшла до висновку, що у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів передбачених кредитним договором, а його права підлягають захисту відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України, а саме, кредитор отримує право нараховувати 3 % річних від простроченої суми кредиту та інфляційні втрати без будь-яких інших штрафних санкцій.

Отже, заявивши позов про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, банк втратив право на нарахування будь-яких платежів за умовами договору, але набув права на компенсаційні виплати на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

Зарахування банком коштів, які надходили на виконання рішення суду, на оплату нарахованих після подання позову процентів та неустойки не дає підстав для повторного стягнення тіла кредиту, нарахованих після рішення суду процентів та пені.

Таким чином, стягнення оскаржуваним рішенням тіла кредиту, нарахованого банком як заборгованість, призводить до подвійного стягнення, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи в частині стягнення простроченого тіла кредиту та неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року в частині задоволення зустрічного позову скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії ТВБВ 10008/0142 Івано-Франківського обласного управління до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський