Провадження №2-з/760/299/19
У Х В А Л А

/про забезпечення позову/

08 жовтня 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Жовноватюк В.С.,

за участю секретаря - Дерев`янко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення майбутнього позову шляхом заборони Приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Трофименку М.М. вчиняти будь-які дії з примусового виконання виконавчого листа № 0235/08/01-ZL, виданого за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що 02.06.2018 між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Форум» було укладено кредитний договір № 0235/08/01- ZL. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передав в іпотеку ПАТ «Банк Форум» земельні ділянки.

Так, продовжує заявник, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.08.2012 було задоволено позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а згодом, 29.05.2018, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. було відкрито виконавче провадження №59238580 по виконання вищезазначеного рішення суду (стягувач - ОСОБА_3 ).

ОСОБА_1 стверджує, що їй стало відомо про заміну сторони у вказаному вище виконавчому провадженні. Вказує, що 30.11.2018 між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Форум» було укладено Договір про відступлення прав за Договором іпотеки. Згодом, 22.12.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, згідно умов якого ОСОБА_3 набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_2

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення майбутнього позову, заявник стверджує, що договор про відступлення права вимоги за кредитним договором вважає недійсними та готує відповідну позовну заяву.

За переконанням ОСОБА_1 , в разі незабезпечення позовних вимог до розгляду справи по суті шляхом зупинення примусового виконання рішення суду від 23.06.2012 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором № 0235/08/01-LZ від 02.06.2008, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи навіть унеможливити рішення суду про поновлення порушених, на думку заявника, прав у разі визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.

З огляду на наведене, просить задовольнити заяву.

Згідно із ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що в забезпеченні позову, слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно із п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, яий оскаржується боржником у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, однак не оскаржує при цьому у судовому порядку виконавчий документ, на підставі якого здійснюється стягнення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що обрані позивачем види забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Крім того, слід зазначити, що оскільки предметом майбутнього спору між сторонами є визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, то навіть у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню, та не носить зобов`язального характеру.

За таких обставин, суд констатує відсутність необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову, як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в забезпеченні позову до подання позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Жовноватюк В.С.