Справа № 645/139/19
Провадження № 2/645/774/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Шарка О.П

секретаря судових засідань - Ятлової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської медичної академії післядипломної освіти, ОСОБА_3 про зобов'язання надання наказу про звільнення у зв'язку з реорганізацією,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом, в якому просить суд визнати відмову ректора Харківської медичної академії післядипломної освіти ОСОБА_3 від надання йому наказу про звільнення з посади професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих Харківської медичної академії післядипломної освіти у зв'язку з реорганізацією цієї кафедри та його незгодою щодо його переміщення переміщення на кафедру ортопедичної стоматології 1 ХМАПО, незаконним, зобов'язати ректора ХМАПО ОСОБА_3 надати ОСОБА_2, наказ про його звільнення з посади професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих ХМАПО у зв'язку з реорганізацією цієї кафедри та моєю незгодою щодо його переміщення на кафедру ортопедичної стоматології 1 ХМАПО, стягнути з відповідача - Харківської медичної академії післядипломної освіти - на мою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 вересня 2018 р. до дня отримання наказу про звільнення з посади професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих ХМАПО у зв'язку з реорганізацією цієї кафедри та незгодою щодо переміщення на кафедру ортопедичної стоматології 1 ХМАПО, прийняти рішення про виплату компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він перебуває в трудових відносинах з ХМАПО за 2-ма контрактами: про виконання функцій директора (в статусі декана факультету) навчально- наукового інституту стоматології ХМАПО (в статусі факультету) та за внутрішнім сумісництвом професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих ХМАПО. Тобто ХМАПО є роботодавцем позивача, який, на його думку, порушив його права. 18 квітня 2016 року , ОСОБА_2, наказом № 181-з був призначений, приступив до роботи і працював директором навчально-наукового інституту стоматології Харківської медичної академії післядипломної освіти. 16 квітня 2018 року наказом по ХМАПО № 60-К був звільнений з посади директора. Ознайомлений з наказом був 25 квітня 2018 року. При його звільненні, органом, уповноваженим за додержання трудового законодавства, вже встановлено порушення відповідачем, в особі ректора ХМАПО ОСОБА_3 КЗпП України, а саме: порушення ст. 42, ч. 1 ст. 492, ч. З ст. 492 , ч. 2 ст. 494 КЗпП України, порушення ст. 43, ст. 47, ст. 116 КЗпП України. За результатами інспекційної перевірки ХМАПО ГУ Держпраці в Харківської області складено акт, в якому керівнику ХМАПО ОСОБА_3 наданий припис щодо усунення виявлених порушень та відносно його складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.І ст. 41 КУАП, який направлено для розгляду до Фрунзенського районного суду міста Харкова по справі № 645/3822/18. 24.05.2018 року позивач звернувся до Фрунзенського районного суду міста Харкова з позовом про поновлення на роботі й оплату вимушеного прогулу. Справа № 645/2856/18, суддя Мартинова О.М. 13.11.2017 року він звернувся до НАЗК з інформацією про конфлікт інтересів на стоматологічних кафедрах ХМАПО. Отже, надавав допомогу НАЗК у запобіганні і протидії корупції, тобто виступив в ролі викривача. Після його звернення до НАЗК почався тиск з боку ректора ХМАПО ОСОБА_3, який 30 листопада 2017 року, ввівши в оману членів Вченої ради, підписав наказ №478-з від 30.11.2017 року «Про ліквідацію ННІС ХМАПО», який очолював позивач. З цього питання позивач звернувся до поліції, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження № 0000018. Всі працівники ННІС ХМАПО були переведені в інші підрозділи ХМАПО, і тільки йому не була запропонована ніяка інша посада в ХМАПО, що підтверджується листом з Держпраці № КОЛ-1167 / 02.04 / 12.-14/339 від 12.01.2018р. При ліквідації інституту стоматології ХМАПО ректор ОСОБА_3 звернувся до профспілкового комітету ХМАПО усього за два дні до підписання наказу № 478-3 від 30.11.2017 р «Про ліквідацію інституту стоматології ХМАПО», що також є грубим порушенням ст. 491 КЗпП України та підтверджується листом Держпраці від 12.01.2018 р № КОЛ-1167 /02.04/ 12-14/339. Порушення трудового законодавства також були відзначені перевірками Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України. З 16.04.2018 р наказом № 60-К позивач звільнений з ХМАПО, як з основної роботи, залишався на 0,5 ставки сумісником в ХМАПО, однак, своїм новим наказом № 172-з від 25.04.2018 року ректор ХМАПО реорганізував кафедру, на якій він працював сумісником. Позивач неодноразово звертався до ректора ХМАПО ОСОБА_3 та вказував на те, що його наказ № 172-з від 25.04.2018 року порушує його право на працю. Ректор ХМАПО ОСОБА_3 наказом № 172-з від 25.04.2018 р. «Про реорганізацію кафедри» реорганізував кафедру ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих. Були створені кафедра ортопедичної стоматології 1 і кафедра ортопедичної стоматології 2. Всі співробітники кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих були ознайомлені з наказом № 172-з от 25.04.2018 р. «Про реорганізацію кафедри» 27.04.2018 р., однак, позивача з цим наказом ознайомили 11.06.2018 р. на підставі розпорядження №26 від 08.06.2018 р. Склад кафедри ортопедичної стоматології 1 и кафедри ортопедичної стоматології 2 визначені наказом № 108-К від 27.06.2018 р. на підставі особистих заяв науково-педагогічних працівників кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих, при переведенні співробітників на кафедру ортопедичної стоматології 1 и кафедру ортопедичної стоматології 2 врахували бажання та заяви всіх співробітників кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих, крім бажання та заяви позивача. Позивач неодноразово звертався до ректора та просив надати копію наказу на підставі якого: був визначений персональний склад кафедри ортопедичної стоматології 1 та кафедри ортопедичної стоматології 2; були призначені завідувачі цих кафедр; були визначені місця розташування цих кафедр. Тільки з листа № 01-10/1476 від 24.09.2018 р. йому стало відомо, що персональний склад кафедри ортопедичної стоматології 1 та кафедри ортопедичної стоматології 2 був визначений наказом ректора ХМАПО № 108-К від 27.06.2018 р. на підставі особистих власноруч написаних заяв науково-педагогічних працівників, які виявили особисте бажання працювати на тій чи інший кафедрі. З листа № 01-10/1343 від 04.09.2018 р. стало відомо, що 0,5 ставки посади професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих, яку він займав за сумісництвом, на його думку навмисно, було визначено штатним розписом на кафедрі ортопедичної стоматології 1 на базі КЗОЗ «Харківська обласна стоматологічна поліклініка». Листом №01-10/1476 від 14.09.2018 р. він отримав копію договору №1 від 01.01.2018 р. про співробітництво між комунальним закладом охорони здоров'я і учбовим закладом. Наказом Міністерства освіти і науки України від 27.09.2018 р. № 1478- л була анульована ліцензія на провадження освітньої діяльності ХМАПО щодо підготовки фахівців за другим рівнем зі спеціальності Менеджмент. 13.08.2018 року з'явився наказ № 129-К стосовно його переміщення з 13.08.2018 ркоу на посаду професора кафедри ортопедичної стоматології 1, тобто під час знаходження у щорічній відпустці, а саме з 01.08.2018 року по 26.09.2018 р. Крім того, з 28.07.2018 р. по 22.08.2018 року він виїжджав за кордон. З наказом № 129-К від 13.08.2018 р. позивач був ознайомлений тільки 28.09.2018 року. З наказом № 129-К від 13.08.2018 р. про його переміщенню на кафедру ортопедичної стоматології 1 він був не згоден, отже, його трудові взаємовідносини з ХМАПО були припинені. Доводи на підставі яких він не був згоден зі своїм переміщенням на кафедру ортопедичної стоматології 1: у нього діючий контракт професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих ХМАПО на строк з 18.04.2018 р. до 30.06.2021 р., він був обраний на посаду професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих Вченої радої ХМАПО 15.04.2016 р. п. 3.4. цього контракту ХМАПО зобов'язується забезпечити йому створення необхідних умов для нормальної високопродуктивної роботи та чітко визначила й робоче місце (базу) за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 268; п. 4.4. контракту професора чітко сказано, що умови цього контракту можуть бути змінені тільки за угодою обох сторін у письмовій формі; ніякої заяви про своє переміщення на кафедру ортопедичної стоматології 1 він не писав. 02.08.2018 року на сайті ХМАПО була розміщена об'ява про конкурс на заміщення вакантних посад у ХМАПО. Керуючись п. 6 ст. 35. ЗУ «Про вищу освіту», позивач написав 28.08.2018р. заяву на ім'я ректора ХМАПО та просив допустити його до конкурсу на вакантну посаду завідувача кафедри ортопедичної стоматології 2 ХМАПО, здав всі потрібні документи, однак, отримав відповідь 01-10 / 1326 від 31.08.2018 року про те, що його не допускають до конкурсу, на думку позивача, порушивши в черговий раз діюче законодавство. У зв'язку з тим, що його родина залишилася без засобів існування, дружина працює неповний робочий день, а донька - студентка медуніверситету, позивач звертався до Харківського обласного центру зайнятості за соціальним захистом, у центрі зайнятості треба надати певний документ, у тому числі наказ про його звільнення з посади професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих ХМАПО. Позивач неодноразово звертався до ректора ХМАПО ОСОБА_3 та просив надати належним чином завірену копію наказу про його звільнення з посади професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих ХМАПО у зв'язку з реорганізацією цієї кафедри та його незгодою щодо його переміщення на кафедру ортопедичної стоматології 1 ХМАПО. Ректор ХМАПО ОСОБА_3 відмовився надати належним чином завірену копію наказу про звільнення позивача з посади професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих ХМАПО в зв'язку з реорганізацією цієї кафедри та його незгодою щодо переміщення на кафедру ортопедичної стоматології 1 ХМАПО.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним вище.

Представник відповідачів ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. Позивач не надає доказів його звільнення оскільки по цей час є працівником ХМАПО. На підставі наказу №3-к від 11.01.2016 року ОСОБА_2, прийнято за сумісництвом професором кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих з 11.01.2016року на 0,5 ставки за рахунок спецфонду, до конкурсу. Наказом №53-к від 18.04.2016 року ОСОБА_2, обрано за конкурсом на посаду професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих на підставі Рішення Вченої ради ХМАПО від 15.04.2016 року, протокол №4. Контракт з ОСОБА_2 укладено з 18.04.2016року по 30.06.2021 року. Наказом №62-К від 04.05.2016 року установлено строк контракту з 18.04.2016року по 30.06.2021 року. Наказом №172-з від 25.04.2018року реорганізовано кафедру ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих шляхом створення кафедри ортопедичної стоматології №1 та кафедри ортопедичної стоматології №2. Наказом №129-к від 13.08.2018року з 13.08.2018 ОСОБА_2 переміщено з посади професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих на посаду професора кафедри ортопедичної стоматології №1. Копія додається на 1 аркуші. ОСОБА_2 з наказом був ознайомлений 28.09.2018року. В період з 01.08.2018 по 26.09.2018 знаходився у щорічній відпустці. Істотні умови праці не змінились. В період з 01.08.2018р. по 26.09.2018р. позивач перебував у щорічній відпустці на підставі Наказу від 14.06.2018 №30-В. З 27.09.2018 року на роботу не вийшов. Копії табелів обліку використання робочого часу співробітників кафедри ортопедичної стоматології №1 за вересень - січень додаються на 5 аркушах. Довідка про персональний склад кафедри додається на 1 аркуші. З 27.09.2018 року до адміністрації ХМАПО не надходило заяв про звільнення або розірвання контракту, також не надходило жодних пояснень про причини відсутності на робочому місці з 27.09.2018року. З 27.09.2018року по теперішній час на ім'я ректора надходять рапорти завідувача кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих №1 ОСОБА_5 з актами про відсутність професора кафедри ОСОБА_2 на робочому місці. Копії рапортів додаються на 6 аркушах. 03.10.2018року Розпорядженням ректора ХМАПО №32 створено комісію для перевірки фактів відсутності на робочому місці ОСОБА_2 Результатами перевірки не вдалось встановити причини відсутності ОСОБА_2 на робочому місці, рекомендовано адміністрації ХМАПО розглянути питання щодо розірвання трудового договору з професором кафедри ортопедичної стоматології №1 ОСОБА_2 згідно п.4 ч.І ст.40 КЗпП України (прогул). Направити подання до профспілкового комітету щодо надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 за ініціативою адміністрації згідно п.4 ч.І ст.40 КЗпП України (прогул). 04.10.2018року на електронну та домашню адресу ОСОБА_2 направлено запрошення про прибуття до приймальні ректора ХМАПО для надання пояснень з приводу відсутності на робочому місці. ОСОБА_2 не отримав запрошення, яке доставлено кур'єрською поштою, відсутній вдома, коли буде вдома не знає (запис кур'єра). 10.10.2019 року складено акт про неприбуття до приймальні ректора. 22.10.2018року на електронну та домашню адресу ОСОБА_2 направлено запрошення №01-10/1662 від 22.10.2018 про прибуття до приймальні ректора ХМАПО для надання пояснень з приводу відсутності на робочому місці. Не отримав запрошення, яке доставлено кур'єрською поштою, відмовився від отримання (запис кур'єра). 26.10.2019 року складено акт про неприбуття до приймальні ректора. 10,10.2018р. адміністрація ХМАПО звернулась до профспілкового комітету ХМАПО стосовно надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 у зв'язку з прогулами. Лист від 26.10.2018року №01-10/1729 профспілкового комітету ХМАПО щодо розгляду подання адміністрації ХМАПО щодо надання згоди на розірвання трудового договору за ініціативою адміністрації згідно п.1 частинні статті 40 КЗпП (прогул) з ОСОБА_2 - у наданні згоди на розірвання трудового договору відмовлено. 03.01.2019 року на адресу ХМАПО надійшли пояснення від НАЗК на позовну заяву ОСОБА_2 по справі 645/2856/18. В поясненнях НАЗК стверджується, що ОСОБА_2 є викривачем в понятті Закону України «Про запобігання корупції». КЗпП не передбачено заборони звільнення за прогул у разі, якщо працівник порушує трудове законодавство та умови контракту. На сьогоднішній день прогулами ОСОБА_2, перешкоджає навчальному процесу на кафедрі ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих №1 ХМАПО. Отримати будь-які пояснення від професора ОСОБА_2 про причини відсутності на робочому місці не вбачається можливим. Заяви про припинення трудових відносин з ХМАПО за власним бажанням або за згодою сторін від ОСОБА_2 адміністрація ХМАПО не отримувала. Жодних заяв від ОСОБА_2 про розірвання строкового трудового договору (контракту з ОСОБА_2 від 18.04.2016 року) на адресу ХМАПО не надходило. Розірвати трудові відносинр за ініціативою адміністрації ХМАПО до 01.02.2018 не вбачалося можливим у зв'язку з запереченням від профспілкової організації, наданим поясненням від НАЗК. Враховуючи умови контракту розірвання трудового договору з ОСОБА_2 (контракту) можливе на підставі п.4 ч.І ст.40 КЗпП України (прогул) або на підставі невиконання умов контракту. Пунктом 4.2. Розділу IV Контракту з ОСОБА_2 від 18.04.2016 року передбачено підстави для розірвання контракту.

Пунктом 4.3. Розділу IV Контракту з ОСОБА_2 від 18.04.2016 року передбачено підставу для дострокового розірвання контракту тільки за умов, передбачених чинним трудовим законодавством, а також при невиконанні працівником щорічного педагогічного навантаження в обсязі 350-362,5 навчальних годин. ОСОБА_2 протягом 2018 року не виконав щорічного педагогічного навантаження в обсязі 350- 362,5 навчальних годин. Трудові відносини між ХМАПО та ОСОБА_2 (як професором кафедри) не розірвано.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, такими, що не підлягають задоволенні виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права.

Відповідач, зі свого боку, зобов'язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 прийнято за сумісництвом професором кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих з 11.01.2016року на 0,5 ставки за рахунок спецфонду, до конкурсу (наказ №3-к від 11.01.2016 року) .

ОСОБА_2, обрано за конкурсом на посаду професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих на підставі Рішення Вченої ради ХМАПО від 15.04.20І6року, протокол №4. (наказ 53-к від 18.04.2016 року)

Контракт з ОСОБА_2 укладено з 18.04.2016року по 30.06.2021 року, наказом №62-К від 04.05.2016 року установлено строк контракту з 18.04.2016 року по 30.06.2021 року.

Наказом №172-з від 25.04.2018 року («Про реорганізацію кафедри»), реорганізовано кафедру ортопедичної стоматології та ортодонты дорослих шляхом створення кафедри ортопедичної стоматології №1 та кафедри ортопедичної стоматології №2.

Наказом №129-к від 13.08.2018року з 13.08.2018 ОСОБА_2 переміщено з посади професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих на посаду професора кафедри ортопедичної стоматології №1.

ОСОБА_2 з наказом був ознайомлений 28.09.2018року, оскільки в період з 01.08.2018 по 26.09.2018 знаходився у щорічній відпустці (наказ №30В від 14.06.2018 року).

Відповідно до ст. п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 32 Кодексу законів про працю України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до абзацу 2 ст.32 КЗпП не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Як встановлено у ході судового розгляду переведення позивача ОСОБА_2 здійснено у межах його спеціальності, кваліфікації та посади. Зміни істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад, тощо не відбувалось.

У зв'язку з відсутністю ОСОБА_2 на робочому місці, розпорядженням ректора ХМАПО ОСОБА_3 №32 від 03.10.2018 року створенно комісію для перевірки фактів відсутності на робочому місці ОСОБА_2., після проведеної перевірки рекомендовано адміністрації ХМАПО розглянути питання щодо розірвання трудового договору з професором кафедри ортопедичної стоматології №1 ОСОБА_2 згідно п.4 ч.І ст.40 КЗпП України (прогул). Направлено подання до профспілкового комітету щодо надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 за ініціативою адміністрації згідно п.4 ч.І ст.40 КЗпП України (прогул)

Як вбачається з повідомлення №01-10/1729 від 26.10.2019 року Голови ППО ХМАПО, ОСОБА_6 на ім'я ректора Харківської медичної академії післядипломної освіти ОСОБА_3, профспілковий комітет, розглянувши подання щодо надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 за ініціативою адміністрації ХМАПО згідно п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП (прогул), вирішив відмовити адміністрації академії у наданні згоди на розірвання трудового договору, оскільки адміністрацією зібрано значну кількість документів, які підтверджують факт відсутності ОСОБА_2 на робочому місці, але не підтверджують сам факт прогулу ОСОБА_2

Таким чином, як встановлено у ході судового розгляду, на час розгляду справи трудові відносини між Харківською медичною академією післядипломної освіти та ОСОБА_2 не розірвано, у зв'язку з чим надати наказ про звільнення останнього з посади професора кафедри ортопедичної стоматології та ортодонтії дорослих ХМАПО не являється можливим.

Тобто суд не має жодної підстави в рамках діючого законодавства зобов'язати відповідача видати наказ про звільнення позивача з займаної посади

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не знайшли своє повне підтвердження, є необґрунтованими, та не доведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Харківської медичної академії післядипломної освіти, ОСОБА_3 про зобов'язання надання наказу про звільнення у зв'язку з реорганізацією - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: