Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2019 Справа №607/19205/18

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до мирової угоди, затвердженої Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 16 березня 2006 року (справа №2-109/06), яка зареєстрована Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» 22 квітня 2008 року за реєстраційним №17616758 між ним та відповідачем виникла спільна часткова власність. Водночас між сторонами, як співвласниками цього майна, виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна, угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. Частка, яку позивач просить виділити йому, є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий. З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просить суд виділити йому в натурі у власність Ѕ частки спільного майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м. (І тамбур площею 4,4 кв.м., 1-1 коридор площею 3,7 кв.м., 1-2 санвузол площею 3,4 кв.м., 1-7 житлова площа 15,2 кв.м., 1-8 паливна площею 1,6 кв.м. 1-9 житлова площею 10,7 кв.м.), літня кухня під літ. «Г», сарай під літ. «Б»; припинити право спільної часткової власності спільного майна, яке належить позивачу.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

18 грудня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в позові ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності відмовити за безпідставністю позовних вимог. Додатково зазначив, що дійсно він та позивач ОСОБА_1 одержали будинок та земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 липня 2001 року, виданого Першою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за №4-2337, після смерті ОСОБА_3, в рівних частках. Вони успадкували по 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 Ухвалою Тернопільського міськрайсуду від 16 березня 2006 року затверджено між ними мирову угоду, якою в добровільному порядку проведено реальний розподіл будинковолодіння та земельної ділянки. До його 1/2 частини будинку в користування та власність перейшли три кімнати площею - 15 кв.м., 12.1 кв.м. та 12.8 кв.м. Згодом відповідачем була проведена добудова до його частини будинку і він у встановленому законом порядку виготовив всю технічну документацію. Про це свідчить технічний паспорт на його 1/2 частину будинку, декларація про готовність об'єкта до експлуатації, витяг з державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане ТОВ «Тернопільське бюро технічної інвентаризації» реєстраційний номер 17616758 від 25 січня 2007 року, в якому чітко зазначено, що власником частки 1/2 будинку являється він - ОСОБА_2 У відповідності до цих документів рішенням Тернопільської міської ради його 1/2 частині будинку та господарській споруді присвоєно новий адресний номер АДРЕСА_1 Між сторонами по справі давно виділено в натурі частки. Зі сторони відповідача 1/2 частка узаконена та він нею користується. Таким чином і позивач користується своєю часткою, а тому йому слід звернутись у відповідні служби для остаточного одержання відповідних документів. Твердження позивача в позовній заяві про те, що між ними виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна та не врегульовано спосіб виділення в натурі кожного частки не відповідають дійсності та ніякими доказами не доведені, а тому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

04 лютого 2019 року, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про об'єднання справ, оскільки об'єднання справ в одне провадження у спрощеному позовному провадженні допускається до початку розгляду справи по суті, що відповідає змісту ч. 6 ст. 188 ЦПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, однак судом вживалися заходи щодо його належного повідомлення про день та час розгляду справи. Попередньо ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з відзивом, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2006 року (справа №2-109/06) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Тернопільська міська рада, про поділ будинковолодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності на тамбур затверджено мирову угоду. Відповідно до умов цієї мирової угоди в користування та власність відповідача-позивача ОСОБА_2 переходить 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 яка складається з трьох кімнат площею - 15 кв.м., 12.1 кв.м. та 12.8 кв.м. У користування та власність позивача-відповідача ОСОБА_1 переходить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 яка складається з двох кімнат площею - 15.2 кв. м., кімнати площею - 9.7 кв.м., коридору - 5.9 кв.м., кладовки - 4 кв.м., тамбура - 4.4 кв.м. Розподіл господарських приміщень між сторонами: в користування та власність ОСОБА_1 переходить літня кухня площею 11 кв.м. та підвал з входом до нього. В користуванні ОСОБА_2 залишається сарай Б та добудова до сараю площею 13.2 кв.м. та 7.3 кв.м., але за їх спільною згодою, з метою доцільного і практичного використання цієї частини ОСОБА_2 зобов'язується строком до 01 червня 2006 року демонтувати покрівлю цих приміщень, а саме (зняти шифер, лати, ринви, мурлати, дверний пройом), залишивши ОСОБА_1 стіни, фундамент приміщень площею 13.2 кв.м. та добудови до сараю площею 7.3 кв.м., балки (стелю). За це ОСОБА_1 зобов'язується придбати та передати ОСОБА_2 5000 (п"ять тисяч) штук якісної цегли, придатної для побудови господарського приміщення строком до 01 червня 2006 року та сплатити 300 (триста) доларів США (по курсу Національного Банку України) строком до 01 червня 2006 року. ОСОБА_2 зобов'язується з кімнати 1-3 через віконний пройом (отвір) обладнати та вмонтувати двері та добудувати веранду. ОСОБА_1 проти зайняття земельної ділянки не заперечує. В зв'язку з чим сторонам виділяються земельні ділянки розміром по 09,12 метра кожному.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 виданого 22 квітня 2008 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1, на підставі мирової угоди від 16 березня 2006 року, затвердженої ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, справа №2-109/06, є власником Ѕ частки на праві приватної спільної часткової власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1

17 листопада 2009 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 власниками вказані: ОСОБА_2 - Ѕ частка, ОСОБА_1 - Ѕ частка.

Як слідує із повідомлення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, адресованого ОСОБА_2, розпорядженням начальника управління з питань містобудування та архітектури міської ради від 19 грудня 2011 року № 178 «Про розгляд питань звернення гр. ОСОБА_2 щодо присвоєння адресного номера», Ѕ частині житлового будинку та господарській споруді присвоєно адресний номер АДРЕСА_2

Як слідує із висновку щодо технічних можливостей поділу об'єкта нерухомого майна, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» за №79 від 10 вересня 2018 року, при огляді Ѕ частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, встановлено, фактичне користування наступними приміщеннями: І тамбур площею 4,4 кв.м., 1-1 коридор площею 3,7 кв.м., 1-2 санвузол площею 3,4 кв.м., 1-7 житлова площа 15,2 кв.м., 1-8 паливна площею 1,6 кв.м.. 1-9 житлова площею 10,7 кв.м., літня кухня під літ. «Г», сарай під літ. «Б». Склад новоутворених об'єктів нерухомого майна і їх адреси: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 а саме: житловий будинок під літ. «А» (загальною площею 39,0 кв.м., в тому числі житловою площею 25,9 кв.м.); літня кухня під літ. «Г», сарай під літ. «Б».

Відповідно до проекту відповідності державним будівельним нормам 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 виготовленого 2018 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5, при візуальному обстеженні дефектів та деформацій несучих та огороджуючих конструкцій приміщень даного індивідуального житлового будинку не виявлено. Дані приміщення знаходяться в нормальному стані і на період обстеження відповідають державним будівельним нормам по надійності несучих та огороджуючи конструкцій. По своїх технічних і планувальних характеристиках приміщення житлового будинку можуть бути поділені між двома співвласниками при виконанні всіх наведених у проекті відповідності рекомендацій.

Судом встановлено, що умови мирової угоди сторонами виконано, однак в ході фактичного користування Ѕ частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, між позивачем та відповідачем виникають непорозуміння, на що вказує і поданий ОСОБА_2 позов про усунення перешкод у користуванні будинком, що і стало причиною звернення ОСОБА_1 до суду.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Статтею 380 ЦК України передбачено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Аналіз змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то при поділі майна в натурі (виділ частки), передачі співвласнику підлягає частина нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та виділити йому в натурі у власність Ѕ частку спільного майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м. (І тамбур площею 4,4 кв.м., 1-1 коридор площею 3,7 кв.м., 1-2 санвузол площею 3,4 кв.м., 1-7 житлова площа 15,2 кв.м., 1-8 паливна площею 1,6 кв.м., 1-9 житлова площею 10,7 кв.м.), літня кухня під літ. «Г», сарай під літ. «Б», припинивши право спільної часткової власності спільного майна, яке належить ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі у власність Ѕ частки спільного майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м. (І тамбур площею 4,4 кв.м., 1-1 коридор площею 3,7 кв.м., 1-2 санвузол площею 3,4 кв.м., 1-7 житлова площа 15,2 кв.м., 1-8 паливна площею 1,6 кв.м., 1-9 житлова площею 10,7 кв.м.), літня кухня під літ. «Г», сарай під літ. «Б».

Припинити право спільної часткової власності спільного майна, яке належить ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1.

Повний текст рішення суду складено 25 лютого 2019 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська