Справа № 149/2392/19
Провадження №2/149/755/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.10.2019 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Хмільник цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рибчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, третя особа: ОСОБА_2 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого залишилась до успадкування земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.30 га, що розташована на території Рибчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області . На момент смерті батька позивач постійно проживала із ним без реєстрації по АДРЕСА_1 , а тому є такою, що спадщину прийняла, проте при зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй нотаріусом було повідомлено, що оформити спадкові права не представляється можливим, через відмінність адреси проживання спадкодавця та адреси реєстрації позивача, крім того існують розбіжності у написанні по батькові спадкодавця у державному акті на право приватної власності на землю та у свідоцтві про його смерть, що і послужило підставою звернення позивача до суду.

В судове засідання учасники не з`явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач заявлені вимоги підтримує, представник відповідача вимоги заяви визнає повністю, третя особа не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 форович (копія на а.с. 8). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 20.03.2001 року, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.30 га, що розташована на території Рибчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, є ОСОБА_3 (копія на а.с. 9). Згідно довідки Рибчинецької сільської ради № 122 від 06.05.2014 року спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10). .Відповідно до нотаріально завіреної заяви ОСОБА_2 від 06.02.2014 року остання не претендує на прийняття спадщини (а.с. 14), проте вказану заяву суд сприймає критично, так як ЦК України визначено чіткий порядок і строки відмови від прийняття спадщини, які не були дотримані третьою особою. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с. 11), разом із ним за цією адресою на протязі останніх 10 років фактично проживала ОСОБА_1 (а.с. 12). Згідно відповіді державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори на запит суду, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась (а.с. 30)

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Належність державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 20.03.2001 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 померлому ОСОБА_3 підтверджується матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про народження позивача, де її батько записаний як ОСОБА_3 , довідкою виконавчого комітету Рибчинецької сільської ради де батьком позивача та третьої особи є ОСОБА_3 , частково правоустановчим документом на земельну ділянку де прізвище та ім"я спадкодавця ідентичні даним свідоцтва про смерть особи та вказаний факт не заперечується відповідачем.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так як з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 дійсно належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 2.30 га, що розташована на території Рибчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, позивач являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 і є такою, що спадщину прийняла, оскільки фактично проживала із останнім на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками виконавчого комітету Рибчинецької сільської ради від 10.09.2019 року, тому факт прийняття спадщини знайшов своє підтвердження.

Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька та належність останньому на праві власності земельної ділянки, інші спадкоємці до нотаріальної контори для прийняття спадщини не звертались, представник відповідача та третя особа позов визнають, а тому суд приходить висновку про можливість задоволення вимог позивача та визнання за ним права власності на успадковане майно.

Керуючись ст.ст.392, 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 200, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 .

Встановити факт належності державного акту про право приватної власності на землю серії ВН , виданого Рибчинецькою сільською радою 20.03.2001 року на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 2.30 га, що розташована на території Рибчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Робак М. В.