У Х В А Л А

24 травня 2019 року

Справа 760/8314/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8792/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М.,Рубан С.М.

розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовув справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , малолітньої особи ОСОБА_3 , в інтересах якої діють батьки, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Добробут-Дитинство" про відшкодування збитків та моральної шкоди завданих ушкодженням здоров`я внаслідок надання неякісних медичних послуг, -

ВСТАНОВИВ

04.05.2016 позивачі звернулися в суд з позовом, в якому просять стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок надання неякісних медичних послуг позивачу ОСОБА_3 у сумі 9 613,04 грн. та моральну шкоду у сумі по 300 000 на кожного позивача, а всього 900 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що в результаті неякісних медичних послуг, некваліфікованого медичного персоналу відповідача були спричинені ушкодження здоров`я малолітньому позивачу ОСОБА_3 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 травня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , малолітньої особи ОСОБА_3 , в інтересах якої діють батьки, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Добробут-Дитинство" про відшкодування збитків та моральної шкоди завданих ушкодженням здоров`я внаслідок надання неякісних медичних послуг відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, 15 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою та просив його скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача-1 грошову компенсацію завданих збитків ( матеріальної шкоди) у розмірі 9613 грн. 04 к. ; стягнути з відповідача на користь позивачів грошову компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі по 300 000, 00 грн. на кожного ( разом становить 900 000, 00 грн.).

Ухвалою від 20 травня 2019 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 травня 2019 року .

На стадії апеляційного розгляду ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти ТОВ «Медичний центр» Добробут-Дитинство» (код ЄДР 3889554) у розмірі що відповідає ціні позову; заборонити ТОВ «Медичний центр» Добробут-Дитинство» (код ЄДР 3889554) вчиняти дії щодо відчуження майна, яке належить йому; заборонити державним реєстраторам вносити до ЄДР запис про завершення процедури припинення ТОВ «Медичний центр» Добробут-Дитинство» (код ЄДР 3889554)

Заяву обґрунтовував тим, що йому стало відомо, що відповідач перебуває в стані припинення, що свідчить про те, що не вжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду.

Виходячи зі змісту статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви ОСОБА_1 вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи ж забезпечення позову відповідно до змісту статті 150 ЦПК України забезпечуються, зокрема, накладенням арешту на майно відповідача та забороною вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов`язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання ухваленого на її користь судового рішення та ефективний захист її прав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2015 між позивачем ОСОБА_4 та ТОВ «Медичний центр «Добробут-Дитинство» було укладено договір про надання послуг, за умовами якого позивач ОСОБА_4 доручає і оплачує, а відповідач зобов`язується надавати медичні послуги дитині ОСОБА_3 в обсязі і на умовах, передбачених договором.

Згідно рахунків-фактур №21/09/15/20172 від 20.09.2015, № 22/09/15/21719 від 21.09.2015, та № 22/09/15/22079 від 22.09.2015 позивачем ОСОБА_2 було оплачено грошові кошти в загальній сумі 9065,70 грн. за надані відповідачем медичні послуги.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №552, позивач ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в ТОВ «Медичний центр «Добробут-Дитинство» з 20.09.2015 по 22.09.2015 з діагнозом «гострий ринофарингіт, гіпоглікемія, ацетонемічний синдром». З даної виписки вбачається, що ОСОБА_3 в період її перебування на стаціонарі надавалось лікування. При виписці з медичного закладу її стан був ближче до задовільного з покращенням. Стійкої нормалізації температури тіла на день виписки не було.

З виписки стаціонарного хворого ОСОБА_3 вбачається, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській дитячій лікарні №1 з 23.09.205 по 28.09.2015 з діагнозом «флебіт в області лівого лучезап`ясного суглоба».

Оцінивши наявні в справі докази та доводи заяви про забезпечення позову, колегія суддів не встановила обставини, які свідчать про те, що не вжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду.

Позивачем не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме необґрунтована загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не доведено наміру відповідача ухилитися від виконання рішення суду.

Саме по собі посилання на те, що відповідач перебуває в стані припинення не доводить наявність реальних ризиків утруднення чи можливого не виконання рішення суду.

При цьому колегія суддів враховує, що розмір позовних вимог майнового характеру, заявлений позивачами складає суму менше 10 000 грн. Слід зазначити, що не вживаючи заходи забезпечення позову, суд також враховує, можливість завдання шкоди, та порушення прав інших осіб, в разі забезпечення позову в межах ціни позову немайнового характеру в розмірі 900 000 грн.

Враховуючи доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для застосування заходів забезпечення позову на стадії апеляційного розгляду, шляхом накладення арешту на грошові кошти, заборони Товариству вчиняти дії та заборони державним реєстраторам вносити до ЄДР записи про завершення процедури припинення, - відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 368 ЦПК України Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.Ухвала складена 24 травня 2019 року.

Головуючий

Судді