Справа № 645/2323/19
Провадження № 2/645/1311/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Горпинич О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, буд. 16, про визнання наймачами житлового приміщення та укладення договору найма житлового приміщення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради, в якому просив суд: визнати позивача наймачем житлового приміщення - квартири (кімнати) АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 ; зобов`язати Департамент житлового господарства Харківської міської ради укласти з позивачем договір найму житлового приміщення - квартири (кімнати) АДРЕСА_4 ; зобов`язати Департамент житлового господарства Харківської міської ради надати дозвіл позивачу на реєстрацію в квартирі квартири (кімнаті) АДРЕСА_4 .

Ухвалою судді від 22 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху як таку, що подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, оскільки вказана позовна заява містить одночасно три вимоги немайнового характеру за які сплачується судовий збір, проте позивачем не надано до матеріалів позовної заяви доказів сплати судового збору або доказів звільнення від сплати судового збору.

22 квітня 2019 року на адресу позивача та його представника, зазначену ними у позові, направлено копію вказаної ухвали судді, яку представник позивача отримала 10 травня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до теперішнього часу зазначені в ухвалі недоліки ані позивачем, ані його представником не усунуто, клопотань про продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Однак, впродовж майже місяця з дня отримання ухвали суду та до теперішнього часу, зазначені в ухвалі суду від 22.04.2019 року недоліки ані позивачем, ані його представником не усунуто, клопотань про продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Відсутність даних обставин перешкоджає суду для відкриття провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства та призначення справи з врахуванням строків розгляду, а також для вирішення питання про відкликання позовної заяви.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, подану заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради про визнання наймачами житлового приміщення та укладення договору найма житлового приміщення вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя -