УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2019 року

м. Київ

справа № 305/1468/16-ц

провадження № 61-2165ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), КурилоВ. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року в справі за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії начальника Рахівського районного відділу державної виконавчої служби управління юстиції у Закарпатській області Тулайдана Дмитра Дмитровича,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду зі скаргою на дії начальника Рахівського районного відділу державної виконавчої служби управління юстиції у Закарпатській області Тулайдана Д. Д.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 червня

2018 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишено без розгляду.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду справи по суті.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статтей 383, 385 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання до суду даної скарги) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до приписів статті 72 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання до суду даної скарги), право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Статтею 73 ЦПК України (в редакції, чинній на день подання даної скарги до суду), передбачено, що суд поновлює або продовжує строк, встановлений, відповідно, законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про час і місце розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов'язковою. З питань, зазначених у цій статті суд постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ

від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця 20 жовтня 2016 року, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на звернення до суду, оскільки про наявність відритого виконавчого провадження та виконавчі дії державного виконавця, які є предметом оскарження, заявнику було відомо 23 вересня 2016 року. Клопотання про поновлення строку з належними доказами поважності пропуску строку заявником не подано, тому суд дійшов правильного висновку про залишення скарги без розгляду.

Доводи касаційної скарги про обмеження права на судовий захист є безпідставними, оскільки прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2007 року у справі «Станков проти Болгарії»).

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ураховуючи, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії начальника Рахівського районного відділу державної виконавчої служби управління юстиції у Закарпатській області Тулайдана Дмитра Дмитровича, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська