П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/2519/18

Провадження № 22-ц/4815/1228/19

Головуючий у Рівненському міському суді:

суддя Гордійчук І.О.

Рішення суду першої інстанції

проголошено о 14 год. 12 хв. 19.02.2019 у м. Рівне

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 27.02.2019

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство "Банк "Національний кредит";

відповідач 1: ОСОБА_1 ;

відповідач 2: ОСОБА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватне підприємство "Фламінго-Тойс" в особі ліквідатора Чепелюка Олександра Олександровича;

представники учасників справи:

позивача - ОСОБА_3 та адвокат Мірошник Сергій Борисович ;

відповідача 1 - адвокат Штогрін Вікторія Святославівна;

відповідача 2 - адвокат Клочек Ганна Вікторівна;

за участі (в апеляційному суді): представника ОСОБА_2 - адвоката Боярчук Жанни Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Національний кредит" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватне підприємство "Фламінго-Тойс" в особі ліквідатора Чепелюка Олександра Олександровича; про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року в суд звернулося Публічне акціонерне товариство "Банк "Національний кредит" (далі - ПАТ "Банк "Національний кредит" або банк) через Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватне підприємство "Фламінго-Тойс" (далі - ПП "Фламінго-Тойс"); про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої вимоги, вказувалося про 15 січня 2014 року між позивачем і ПП "Фламінго-Тойс" було укладено договір №05.1-4ю/2014/2-1 про надання відновлювальної кредитної лінії, за яким кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах Генерального договору про здійснення кредитування №05.1-3ю/2014/-1 від 15 січня 2014 року, забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Кредит банком було надано позичальнику. В свою чергу, частково виконуючи кредитні зобов`язання, позичальник допустив їх прострочення, внаслідок чого станом на 01 січня 2018 року виникла заборгованість, розмір якої склав 3 352 172, 26 гривень.

При цьому покликається на укладення того ж числа між ПП "Фламінго-Тойс" та з кожним з відповідачів окремо договорів поруки, а саме з ОСОБА_1 - договору №04-979/1-4 і з ОСОБА_2 - договору №04-980/1-4. За умовами кожного з договорів поручитель зобов`язався відповідати перед банком солідарно з боржником за виконання останнім зобов`язань у повному обсязі, в т.ч. повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

Ухвалою Рівненського міського суду від 07 березня 2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду.

У травні 2018 року ОСОБА_1 пред`явлено зустрічний позов до банку та ПП "Фламінго-Тойс" в особі ліквідатора Чепелюка О.О. про визнання недійсним договору поруки №04-979/1-4 від 15 січня 2014 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від 17 травня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті зустрічного позову до ПАТ "Банк "Національний кредит" та ПП "Фламінго-Тойс" про визнання недійсним договору поруки №04-979/1-4 від 15 січня 2014 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від 17 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін справу за позовом банку до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ПП "Фламінго-Тойс"; про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У червні 2018 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Штогрін В.С. заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки її довірителем пред`явлено позов до ПАТ "Банк "Національний кредит" і ПП "Фламінго-Тойс" в особі ліквідатора Чепелюка О.О. про визнання недійсним договору поруки.

Ухвалою Рівненського міського суду від 20 серпня 2018 року представнику ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2019 року позов банку задоволено.

Стягнуто солідарно з обох відповідачів на користь ПАТ "Банк "Національний кредит" 3 352 172, 26 гривень, з яких: 1 352 793, 23 гривні складає заборгованість за кредитом, 927 772, 45 гривень - заборгованість за простроченими процентами, 175 714, 87 гривень - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту, 110 775, 91 гривень - заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату процентів, 90 899, 64 гривень - заборгованість по розрахованих трьох процентах річних від простроченої суми кредиту, 38 590, 69 гривень - заборгованість по розрахованих трьох процентах річних від простроченої суми процентів, 473 964, 01 гривень - заборгованість по розрахованому інфляційному збільшенню суми боргу за кредитом, 181 661, 46 гривень - заборгованість по розрахованому інфляційному збільшенню суми боргу за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку по 25 141, 29 гривень судового збору з кожного.

Позивач: ПАТ "Банк "Національний кредит"; місцезнаходження: 04053 м. Київ, вулиця Тургенєвська, 52/58; .

Відповідач-1: ОСОБА_1 ; місце реєстрації прож.: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач-2: ОСОБА_2 ; місце реєстрації прож.: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ПП "Фламінго-Тойс" в особі ліквідатора Чепелюка О.О.; місцезнаходження: 33028 м. Рівне, вулиця Лермонтова, 4а.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, покликався на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про хибність висновків суду щодо задоволення позову до обох відповідачів про саме солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки вони укладали договори кожен окремо, а не при спільній поруці. Тобто їхня відповідальність може бути солідарною лише з боржником, але не між собою. При цьому посилався на правову позицію, висловлену у постанові Верховного суду України від 11 листопада 2015 року у справі №6-511цс15.

Не погоджувався зі стягненням з відповідачів на користь банку суми процентів за користування кредитом, адже право кредитодавця на їх нарахування і стягнення припиняється з закінченням строку дії договору кредиту чи у разі дострокового пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України (постанови Великої Палати Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц). Отже, пред`явивши у листопаді 2015 року позов до ПП "Фламінго-Тойс", позивач втратив право вимоги на стягнення 927 772, 45 гривень процентів, тобто рішення суду у цій частині не відповідає вимогам закону.

Тому вважав, що і стягнення суми пені є неправильним, позаяк неустойка є похідною від суми процентів, на яку вони нараховувалися. Також судом усупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України та п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" не зроблено розрахунків розміру заборгованості по пені, інфляційних втрат і трьох процентів річних.

Окрім того, норми ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин, вказували, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цьому законі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Оскільки строк виконання боржником зобов`язання у повному обсязі після пред`явлення позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту настав у листопаді 2015 року, тому вважав, що порука припинилася в силу правил ч. 4 ст. 559 ЦК України у 2016 році. Натомість позов до поручителів подано у 2018 році, тобто за межами строку дії поруки. Отже, з цих підстав також слід відмовити у позові.

З наведених міркувань просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про відмову ПАТ "Банк "Національний кредит" у задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ПП "Фламінго-Тойс"; про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У поданому відзиві представник банку, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити. При цьому стверджував те, що обставини, на які посилається відповідач, в суді попередньої інстанції не були предметом дослідження. Також встановлений строк дії поруки по 14 січня 2022 року згідно з п. 6.1 договору поруки №04-979/1-4 від 15 січня 2014 року не свідчить, що умови цього правочину не відповідають умовам кредитування, а тому шестимісячний строк, на якому наполягали представники відповідачів, не застосовується.

05 червня 2015 року постановою Правління Національного банку України №358 віднесено ПАТ "Банк "Національний кредит" до категорії неплатоспроможних, з огляду на що тоді ж Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №114, яким запроваджено з 08 червня 2015 року тимчасову адміністрацію і призначено уповноважену особу Фонду у банку. Процедура ліквідації триває і зараз. Основною метою діяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, тому втрата ПАТ "Банк "Національний кредит" можливості отримати і ліквідаційну масу значної суми грошових коштів для задоволення вимог кредиторів такого банку створює передумови для порушення економічних інтересів держави.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача-2, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позову, оскільки позичальником допущено прострочення виконання кредитних зобов`язань перед кредитодавцем, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню як з боржника, рішення про що уже набрало законної сили та звернуто до виконання, так само і з обох поручителів. При цьому відповідальність відповідачів є солідарною в силу положень законодавства та договору, які регулюють права і обов`язки поруки.

Оскільки позов пред`явлено до поручителів, а останні не спростували підставності вимог позивача, тому з них на користь банку стягнуто солідарно заборгованість та судові витрати у справі.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як з`ясовано судом, і ці обставини сторонами не заперечуються, між ПАТ "Банк "Національний кредит" і ПП "Фламінго-Тойс" укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1 від 15 січня 2014 року. За положеннями правочину, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах Генерального договору про здійснення кредитування №05.1-3ю/2014/2-1 від 15 січня 2014 року, забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до пункту 1.1.1. кредитного договору надання кредиту здійснюватиметься окремими частинами зі сплатою 23 відсотків річних (з переглядом кожні 3 місяці кредитування) та комісій, в розмірі та в порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку №1 до договору, що є його невід`ємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості до 1 600 000 гривень з кінцевим терміном повернення до 22 січня 2016 року на умовах, визначених цим договором, (з урахуванням змін і доповнень, внесених додатковим договором №2 від 23 січня 2015 року).

ПАТ "Банк "Національний кредит" виконав свої договірні зобов`язання, надавши 1 600 000 гривень кредиту шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника.

В подальшому сторонами неодноразово вносилися зміни до основного кредитного договору через укладення між ними відповідних додаткових договорів. Остаточний термін повернення позичальником кредиту на користь банку встановлено до 14 січня 2017 року.

Того ж числа, тобто 15 січня 2014 року між ПАТ "Банк "Національний кредит", позичальником та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 04-979/1-4, за умовами якого поручитель зобов`язалася перед банком солідарно відповідати за виконання ПП "Фламінго-Тойс" у повному обсязі зобов`язань, в т.ч. повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також неустойки (пені, штрафу), у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. У разі невиконання позичальником і поручителем забезпеченого порукою зобов`язання поручитель зобов`язалася відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники усім своїм майном, на яке може бути звернено стягнення. Термін дії договору поруки визначено до 14 січня 2022 року.

Тоді ж між ПАТ "Банк "Національний кредит", позичальником та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 04-979/1-4, за умовами якого поручитель зобов`язався перед банком солідарно відповідати за виконання ПП "Фламінго-Тойс" у повному обсязі зобов`язань, в т.ч. повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також неустойки (пені, штрафу), у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. У разі невиконання позичальником і поручителем забезпеченого порукою зобов`язання поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники усім своїм майном, на яке може бути звернено стягнення. Термін дії договору поруки визначено до 14 січня 2022 року.

Спірні правовідносини між кредитодавцем та поручителями виникли з приводу прострочення позичальником зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1 від 15 січня 2014 року (останнє погашення кредиту було здійснено 04 червня 2015 року). Внаслідок цього станом на 01 січня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 3 352 172, 26 гривень, з яких: 1 352 793, 23 гривні складає заборгованість за кредитом, 927 772, 45 гривень - заборгованість за простроченими процентами, 175 714, 87 гривень - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту, 110 775, 91 гривень - заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату процентів, 90 899, 64 гривень - заборгованість по розрахованих трьох процентах річних від простроченої суми кредиту, 38 590, 69 гривень - заборгованість по розрахованих трьох процентах річних від простроченої суми процентів, 473 964, 01 гривень - заборгованість по розрахованому інфляційному збільшенню суми боргу за кредитом, 181 661, 46 гривень - заборгованість по розрахованому інфляційному збільшенню суми боргу за процентами.

Згідно зі ст.ст. 611, 1048, 1054, 526, 530 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Кредитор має право на отримання від боржника процентів, що нараховуються на суму кредиту. Розмір та порядок отримання відсотків встановлюється договором.

За кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 541, 543, 553, 554 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обв`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Між тим, учасниками справи не оспорюється той факт, що у листопаді 2015 року ПАТ "Банк "Національний кредит" звернулося в судовому порядку до ПП "Фламінго-Тойс" з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1 від 15 січня 2014 року. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2017 року, що набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь банку 1 352 793, 23 гривень заборгованості за кредитом, 123 699, 68 гривень заборгованості за процентами, 400 500, 54 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту, 952, 39 гривень суми трьох процентів річних від прострочених відсотків, 25 374, 69 гривень суми трьох процентів річних від простроченого кредиту, 6 595, 91 гривень інфляційних втрат за час прострочення зі сплати процентів, 446 434, 32 гривень інфляційних втрат за час прострочення зі сплати кредиту, 71 639, 66 гривень штрафу за прострочення повернення кредиту, 71 639, 66 гривень штрафу за прострочення сплати процентів та 37 495, 18 гривень судового збору.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин,) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

З правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14, вбачається, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Приходячи до висновку про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги те, що позов ПАТ "Банк "Національний кредит" до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ПП "Фламінго-Тойс" в особі ліквідатора Чепелюка О.О.; про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором пред`явлено у лютому 2018 року, тобто поза межами дії поруки. Оскільки позов до позичальника банком пред`явлено у листопаді 2015 року, тому порука обох відповідачів припинилася за закінченням шестимісячного строку, встановленого для заявлення до них відповідних матеріально-правових вимог, у травні 2016 року (листопад 2015 року + 6 місяців).

Отже, цивільно-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань на поручителів покладеною бути не може, а тому позовні вимоги ПАТ "Банк "Національний кредит" не ґрунтуються на положеннях закону і матеріалах справи, а відтак до задоволення не підлягають.

Норми частини першої ст. 367 ЦПК України вказують про обов`язок суду апеляційної інстанції переглянути справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Як убачається, суд попередньої інстанції при вирішенні спірних правовідносин уваги на викладені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Спонуканням для ухвалення постанови про задоволення апеляційної скарги відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є неправильне застосування міським судом норм матеріального права.

В силу правил ст. 141 ЦПК України понесені і документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню з банку на користь особи, яка їх сплатила. Тобто з ПАТ "Банк "Національний кредит" слід стягнути ОСОБА_2 75 423, 87 гривень судового збору.

На підставі ст. 3, ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин),абз. десятого п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2019 року скасувати.

Публічному акціонерному товариству "Банк "Національний кредит" відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватне підприємство "Фламінго-Тойс" в особі ліквідатора Чепелюка Олександра Олександровича; про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Банк "Національний кредит" на користь ОСОБА_2 75 423 (сімдесят п`ять тисяч чотириста двадцять три) гривень 87 копійок судового збору.

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Банк "Національний кредит"; місцезнаходження: 04053 м. Київ, вулиця Тургенєвська, 52/58; .

Відповідач-1: ОСОБА_1 ; місце реєстрації прож.: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач-2: ОСОБА_2 ; місце реєстрації прож.: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство "Фламінго-Тойс"; 33028 м. Рівне, вулиця Лермонтова, 4а.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 15 год. 55 хв. 15.10.2019

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.В.Бондаренко

Н.М.Ковальчук