ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/765/19 Справа № 211/559/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2016 року позивачі звернулись з позовом про позбавлення батьківських прав до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посилаючись на те, що вони є бабусею та дідусем малолітнього ОСОБА_6 , вони з народження піклуються про дитину та разом з онуком проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - мати.

Батьки дитини створили інші сім`ї, вихованням та утриманням дитини не займаються, його життям не цікавляться.

Рішенням Довгинцівського районного суду від 18 липня 2016 року позов було задоволено, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення суду від 18.07.2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року в задоволенні апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 відмовлено, а рішення Довгинцівського районного суду від 18.07.2016 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишено без змін.

11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду від 15.09.2016 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що його безпідставно позбавлено батьківських прав, адже з сином він спілкується та цікавиться його життям, а із судового рішення не вбачається, що спілкування його з дитиною може чинити негативний педагогічний вплив.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачі по справі є бабусею та дідусем малолітнього ОСОБА_6 , вони з народження піклуються про дитину та проживають разом.

Батьком дитини є ОСОБА_1 - відповідач по справі (а.с. 12- свідоцтво про народження). Батько зовсім не спілкуються з дитиною, не приймає участі в його вихованні, розвитку, лікуванні та взагалі в житті ОСОБА_6 . Дитина жити з батьком не бажає та скаржиться на його відношення.

Вихованням дитини займаються позивачі: бабуся та дідусь дитини.

Згідно характеристик зі школи, ОСОБА_6 навчається в КЗШ № 87 та характеризується, як дуже старанна та хороша дитина. Бабуся та дідусь дитини завжди піклуються про нього, приходять до школи, відвідують кінотеатри, цирк, екскурсії та музеї, дитина охайна, доглянута, добре навчається. Батько дитини не відвідував школу ні разу та вихованням дитини не займається, з педагогами контакту не підтримує. (том 1, а.с. 14-16).

Відповідно до наявної в матеріалах справи медичної довідки, ОСОБА_6 має порушення зору, оплачує належне лікування дитини його бабуся ОСОБА_2 (том 2, а.с. 10-12).

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до принципу ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що жодних перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_6 будь-ким не здіснювалося. Він за власним бажанням не цікавиться життям дитини та матеріальної допомоги не надає. Відповідач ніколи не дзвонив класному керівнику або іншому представнику школи з приводу успішності його сина, поведінки, морального стану, та інше. До школи з`являвся лише двічі, але тому, що йому потрібні були довідки про оцінки сина для пред`явлення їх до суду. ОСОБА_1 , знаючи де мешкає його дитина, не відвідував його, не вітав зі святами, не шукав жодних способів для спілкування з дитиною.

Відповідно до висновку виконкому Довгинцівської районної в місті Кривому Розі Ради вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (том 2, а.с.13-15).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.164, 180 СК України, ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що його безпідставно позбавлено батьківських прав, адже з сином він спілкується та цікавиться його життям, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з висновку компетентних органів, показань педагогів дитини, психолога та самого малолітнього ОСОБА_6 вбачається, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, враховуючи, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, а згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В присутності педагога ОСОБА_9 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було опитано дитину - ОСОБА_6 , який підтвердив, що все своє життя проживає з бабусею та дідусем, батько з ним не бачиться та не спілкується.

Враховуючи вищенаведене, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова