Єдиний унікальний номер справи 369/7487/18
Провадження №22-ц/824/4944/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року позивач ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свій позов мотивував тим, що на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ним було застраховано автомобіль відповідача. 25.05.2017 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої завдано механічних пошкоджень забезпеченому автомобілю та автомобілю, застрахованому ПрАТ «СК «Соверен». Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушень ПДР ОСОБА_1 , який залишив місце ДТП. Виконуючи свої зобов`язання ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Соверен» у розмірі 100000,00 грн. Зважаючи на те, що після дорожньо-транспортної пригоди відповідач самовільно залишив місце пригоди, він зобов`язаний компенсувати позивачу виплачену суму страхового відшкодування. Просив стягнути з ОСОБА_1 на їх користь суму відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, вважає, що постановлене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, дійсним обставинам справи та вимогам закону. Зазначає, що судом проігноровано ч.1 ст.1191 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Крім того з оскаржуваного рішення вбачається, що суд взяв до уваги виключно доводи та докази відповідача. Вважає твердження суду щодо недоведеності вини відповідача у вчиненні ДТП хибним та помилковим. За таких умов суд не повно та не об`єктивно розглянув справу, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, відтак рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду - законне і обґрунтоване, яке в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив насамперед з недоведеності позивачем вини відповідача у скоєнні ДТП, відтак і в спричиненні шкоди потерпілому. З наведеною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 26 травня 2017 року по вул. А.Заболотного, 76, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода. За її наслідками був складений протокол про адміністративне правопорушення на водія ОСОБА_1 Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2017 року в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП відмовлено у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Дана постанова набрала законної сили та не оскаржувалася сторонами. При цьому даною постановою не встановлено вину ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована позивачем, який здійснив виплату у розмірі 100 000, 00 грн. на користь ПрАТ «СК «Соверен» (страхової компанії, що застрахувала постраждалий в ДТП автомобіль).

Згідно ч. «в» п.38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Апелянт зазначає, що оскільки відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду і після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди, він компенсувати страховику в порядку регресу суму страхового відшкодування.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідач винен в скоєнні ДТП, відтак і в спричиненні внаслідок цього матеріальної шкоди. При цьому він залишив місце ДТП, що дає страховику право на регрес не відшкодування виплаченого страхового відшкодування. В той же час жодного доказу вини відповідача у скоєнні вищевказаного ДТП матеріали справи не містять.

Зазвичай вина особи в спричиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлюється при розгляді питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності. В той же час в даному випадку така вина позивача судом встановлена не була, оскільки постанова про закриття адміністративного провадження не містить жодного висновку про доведеність вчинення інкримінованих йому дій.

Колегія суддів погоджується з позицією апелянта щодо того, що вина відповідача у спричиненні шкоди може бути встановленою судом й в рамках цивільного провадження зокрема й щодо вимоги про регресне відшкодування страхової виплати. В той же час такі обставини мають бути належним чином доведені, відносно них до суду мають бути представлені (або за клопотанням сторони забезпечені судом) належні та допустимі докази. Якщо в адміністративному провадженні ці докази надають відповідні органи, то в цивільному провадженні такі докази мають буди надані сторонами (ст.12,81 ЦПК України).

В свою чергу матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів того, що саме відповідач є особою, винною в спричиненні ДТП, оскільки з цього приводу до суду були представлені лише копії двох адміністративних протоколів відносно нього, які самі по собі (без інших матеріалів) не можуть доводити вищевказаного факту. При цьому жодного клопотання щодо витребування матеріалів адміністративного провадження, в якому мають міститися інші документи, зокрема схема ДТП, пояснення учасників та свідків ДТП, тощо, позивачем до суду не заявлялося.На сьогоднішній день вина відповідача не доведена у передбаченому законом порядку як в рамках даної справи, так і не встановлена рішенням суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. За таких умов суд позбавлений можливості для висновку щодо вини ОСОБА_1 в скоєнні ДТП, відтак підстави для покладення на нього цивільно-правової відповідальності в даному випадку відсутні, що й було належним чином констатовано судом першої інстанції.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов до правильного висновку по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П. Приходько