Справа № 404/6238/18
Номер провадження 2/404/3262/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Вітохіної Н.А.,

учасники справи:

представник позивача-Добрострой О.С.

відповідач-Мунтян Л.Ю., її представник-Браверман В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 , яким просить визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої по вулиці Профспілковій,12-б, в м. Кропивницькому, площею 0,0649 га, кадастровий номер-:46:395:0014, цільове призначення -для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої по вулиці Профспілковій,12-б, в м. Кропивницькому, площею 0,0541 га, кадастровий номер-:46:395:0015, цільове призначення -для ведення особистого селянського господарства.

Вимоги мотивує тим, що рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 30 травня 2012 року у цивільній справі №2-5617-11 (провадження 2/1109/837/2012) був задоволений її позов до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинку частково недійсним, визнання права власності на частину будинку. За рішенням суду було визнано частково недійсним, укладений 04.03. 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, договір купівлі -продажу житлового будинку з надвірними будівлями №12-б по вулиці Профспілкова в місті Кіровограді, що був посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі №821, а саме : щодо 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями №12-б по вулиці Профспілкова в місті Кіровограді . Визнано за нею, ОСОБА_1, право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями №12-б по вулиці Профспілкова в місті Кіровограді. Дане рішення було залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2012 року та яке набрало законної сили 14.08.2012 року.

Крім того, рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 12.12.2016 року у цивільній справі №404/6788/15-ц (провадження 2/404/410/16) був також задоволений її позов до ОСОБА_2 про виділ в натурі 1/2 частини будинку з надвірними будівлями №12-б по вулиці Профспілкова в місті Кіровограді( нині Кропивницький). За рішенням суду , їй, ОСОБА_1, було виділено в натурі 1/2 частину будинку по вул. Профспілковій, 12 б в м. Кропивницькому згідно першого варіанту розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, відповідно до висновку судової будівельно-технічної, оціночно- будівельної експертизи № 31 від 15.08.2016 року, шляхом виділення їй будівлі і споруди, які пропонувалось виділити співвласнику «І». Дане рішення суду не оскаржувалося і вступило в законну силу 04.01.2017року.

Проте, на даний час не вирішеним залишається питання, щодо визнання за нею права власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна їй частина будинку.

В свою чергу, земельна ділянка по вул. Профспілкова, 12-б м.Кропивницький належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі наступних правовстановлюючих документів:- Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ 077586 від 04.12.2009 року, виданого на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 04.06.2009 року №2042, відповідно якого відповідач отримала у приватну власність земельну ділянку

площею 0,0649 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :46:395:0014; - Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ 077585 від 04.12.2009 року, виданого на підставі рішення

Кіровоградської міської ради від 04.06.2009 року №2042, відповідно якого відповідач отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,0541 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер- :46:395:0015.

Відповідач відмовляється в добровільному порядку вирішувати питання розподілу земельної ділянки, на якій розташований належний їм будинок, а тому вважає, що зазначений спір має бути вирішений судом з врахуванням норм ст.ст. 79, 86,87, 88, 120 ЗК України та ст. ст. 356, 364, 367, 377 ЦК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки ( а.с.40).

16 жовтня 2018 року судом було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання .

13 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_2 скористалася своїм правом та подала відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні заявлених вимог просила відмовити, вважає позов необгрунтованим. Не заперечує факти наявності вищезазначених позивачем рішень , які набрали законної сили та якими було відновлено право власності позивача на 1/2 частину житлового будинку , яке вона ще набула у 1999 році спільно із чоловіком.

При цьому, земельна ділянка , на якій розташований житловий будинок, на праві власності не належав ні позивачу, ні її чоловікові, ні попередньому власникові. Будучи добросовісним набувачем , вона, ОСОБА_2, приватизувала обидві земельні ділянки , використавши своє право на приватизацію. Вважає, що норми ст. 88 ЗК України застосовуються до співвласників земельних ділянок, а позивач такою не являється. Всі інші норми , на які посилається позивач у позовній заяві не підтверджують будь-яким чином її права на 1/2 частину спірних земельних ділянок. Земельна ділянка яка перебуває у її власності та призначена для ведення особистого селянського господарства взагалі не має ніякого відношення до будинку ( а.с. 52-53).

23 січня 2019 року судом закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду, викликано учасників справи (а.с.77).

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач, та її представник в судовому засіданні також поданий відзив на позовну заяву підтримали, у задоволенні заявлених вимог просили відмовити повністю.

Заслухавши виступи учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку щодо задоволення заявлених вимог, з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 30 травня 2012 року у цивільній справі №2-5617-11 (провадження 2/1109/837/2012) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинку частково недійсним, визнання права власності на частину будинку. За рішенням суду визнано частково недійсним , укладений 04.03. 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, договір купівлі -продажу житлового будинку з надвірними будівлями №12-б по вулиці Профспілкова в місті Кіровограді , що був посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі №821, а саме : щодо 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями №12-б по вулиці Профспілкова в місті Кіровограді . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями №12-б по вулиці Профспілкова в місті Кіровограді.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2012 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін та 27.09.2012 року позивачем проведено реєстрацію свого права власності на 1/ 2 частку житлового будинку№12-б по вулиці Профспілкова в м. Кіровограді (нині Кропивницький), що підтверджено Витягом про державну реєстрацію прав ( а.с. 8-14).

Крім того, рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 12.12.2016 року у цивільній справі №404/6788/15-ц (провадження 2/404/410/16) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі 1/2 частини будинку з надвірними будівлями №12-б по вулиці Профспілкова в місті Кіровограді( нині Кропивницький). За рішенням суду , ОСОБА_1, виділено в натурі 1/2 частину будинку по вул. Профспілковій, 12 б в м. Кропивницькому згідно першого варіанту розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, відповідно до висновку судової будівельно-технічної, оціночно- будівельної експертизи № 31 від 15.08.2016 року, шляхом виділення ОСОБА_1будівлі і споруди, які пропонувалось виділити співвласнику «І». Дане рішення суду не оскаржувалося і набрало законної сили 04.01.2017 року ( 15-17).

Разом з цим, зясовано, що земельна ділянка по вул. Профспілкова, 12-б м.Кропивницький належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ 077586 від 04.12.2009 року, виданого на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 04.06.2009 року №2042, відповідно якого ОСОБА_2 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,0649 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :46:395:0014 та Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ 077585 від 04.12.2009 року, виданого на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 04.06.2009 року №2042, відповідно якого ОСОБА_2 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,0541 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер- :46:395:0015 ( а.с. 32, 73).

Поняття земельної ділянки як об'єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч.2 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб'єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади.

Відповідно до вимог п. г ч.1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до вимог ч.1 та ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Суд зазначає, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2012 року було встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями №12 -б по вул. Профспілковій в м.Кропивницький був набутий ОСОБА_1, та ОСОБА_3 як подружжям за час шлюбу, а відтак він належав їм на праві спільної сумісної власності, при цьому , частка кожного з них становила по 1/2 частині. Тобто, позивач має право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.

Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Тобто, якщо на земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди відповідно до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку , що вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566 / 00, § 23, Європейського суду з прав людини , від 18 липня 2006 року ). Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі-1409,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої по вулиці Профспілковій,12-б, в м. Кропивницькому, площею 0,0649 га, кадастровий номер-:46:395:0014, цільове призначення -для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої по вулиці Профспілковій,12-б, в м. Кропивницькому, площею 0,0541 га, кадастровий номер-:46:395:0015, цільове призначення -для ведення особистого селянського господарства.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі-1409,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Повне судове рішення складено 07.03.2019 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда