У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Київ

Справа №759/15797/16-ц

провадження №06.08/824/612/2019

Резолютивна частина ухвали оголошена 10 жовтня 2019 року

Повний текст ухвали складено 11 жовтня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

треті особи: Служба у справах дітей Приморської районної державної адміністрації м. Одеси, Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Приморської районної державної адміністрації м. Одеси, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини її спілкуванні з нею, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у листопаді 2016 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з вересня 2004 р. він перебував у цивільному шлюбі з відповідачем, у період якого народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2010 року сторони почали проживати окремо, порозуміння щодо участі батька у спілкуванні та вихованні сина між сторонами не досягнуто, відповідач створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, приховує своє місце проживання, місце навчання сина, змінила номер його мобільного телефону, на неодноразові намагання побачитись з сином, відповідач відмовляла, дозвіл на зустріч з сином не надавала. А тому позивач просить зобов`язати ОСОБА_2 припинити дії, які порушують права позивача на спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною у його вихованні: 1-шу та 3-тю суботу місяця та в день народження сина з 10:00 до 18:00; спільний відпочинок батька з сином влітку та взимку строком до двох тижнів на території України.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Приморської РДА м. Одеси, Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини й спілкуванні з нею - задоволено.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та вихованні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визначення способів участі батька у спілкуванні та вихованні сина шляхом систематичних побачень: І та III субота щомісяця та день народження дитини з 10:00-18.00 без присутності матері дитини; протягом двох тижнів в літньо-зимовий період щороку в межах України без присутності матері, при цьому, зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та вихованні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року задоволено частково клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про призначення судово-психологічної експертизи.

Призначено по справі №759/15797/16-ц, апеляційне провадження №22-ц/824/2632/2019 комісійну судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції .

15 серпня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить заборонити ОСОБА_2 , вчиняти дії спрямовані на обмеження чи перешкоджання спілкуванню батька - ОСОБА_1 , з сином - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом однієї години не рідше одного разу на місяць в присутності ОСОБА_2 чи (або) працівника Служби у справах дітей, чи (або) представника (педагога) закладу освіти, де навчається ОСОБА_3

Заяву обґрунтовує тим, що за період тривалого судового вирішення спору по суті (з 12 грудня 2016 року і по теперішній час) Позивач - ОСОБА_1 позбавлений можливості бачитись, спілкуватись та приймати участь у вихованні свого сина - ОСОБА_3 .. Відповідачка умисно перешкоджає реалізації Позивачем гарантованих Конституцією України (стаття 51), Сімейним кодексом України (статті 141, 150-151), Цивільним кодексом України (частина 3 статті 291) прав батька на спілкування з дитиною, шляхом приховування дійсної адреси їх проживання та місця навчання дитини. Доказами цього слугують повернення кореспонденції без вручення, за адресами вказаними Відповідачкою (в тому числі і для доставки судової кореспонденції) в якості місця проживання чи листування (копії долучаються), лист вих. № 42-1611 Служби у справах дітей Святошинської у м. Києві РДА та неодноразові твердження представників Відповідачки, зроблені у судових засіданнях, про відмову ОСОБА_2 в наданні можливості спілкування Позивача з сином «до моменту набрання (рішенням суду з даного спору законної сили».

Позбавлення Позивача можливості бачитись та спілкуватись з сином є протизаконним і потребує забезпечення позову шляхом заборони Відповідачці вчиняти дії спрямовані на обмеження чи перешкоджання такому спілкуванню на період вирішення спору по суті.

Заходи забезпечення позову не є тотожними позовним вимогам і не потребують застосування зустрічного забезпечення.

Зважаючи на важливість предмету позову для позивача та існування реальної загрози ускладнення виконання рішення суду в майбутньому, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до руйнування досить крихкого, іще існуючого взаємозв`язку батька з сином, змін у психологічному ставленні сина до батька (результат тривалої відсутності спілкування) та формування хибних моральних цінностей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, (суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; .запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 припинити дії, які порушують права позивача на спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною у його вихованні: 1-шу та 3-тю суботу місяця та в день народження сина з 10:00 до 18:00; спільний відпочинок батька з сином влітку та взимку строком до двох тижнів на території України.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 полягають у визначенні способів участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 .

В заяві про забезпечення позову позивач посилається на факти перешкоджання йому в спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, оскільки може мати наслідком втрату чи погіршення безпосередніх емоційних контактів дитини з батьком, підвищення рівня загрози одностороннього психологічного навіювання, що в подальшому впливатиме на можливу наявність ускладнень в дитячо-батьківських зв`язках та стосунках.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Враховуючи, те що між сторонами виник спір щодо визначення способів участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , колегія суддів вважає, що забезпечення позову, а саме, встановлення обов`язку ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість спілкування та участі у вихованні з його малолітнім сином, буде відповідати інтересам дитини, і крім того, відсутність можливості спілкування дитини з батьком протягом тривалого часу, може утруднити виконання можливого рішення суду.

Що стосується вимоги заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії спрямовані на обмеження чи перешкоджання у спілкуванні з малолітньою дитиною, слід зазначити, що така вимога задоволенню не підлягає, з урахуванням того, що такі вимоги зазначені в позовній заяві позивача а тому підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.149-150, 260 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_2 обов`язок надавати ОСОБА_1 можливість спілкування та участі у вихованні сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у другу суботу кожного місяця протягом однієї години з 11-00 год. до 12-00 год. в присутності матері ОСОБА_2 до набрання рішенням законної сили.

В решті заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк касаційної безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна