КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 червня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Оніщук М.І. розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Президента України про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2019 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Президента України про стягнення коштів (а.с. 40-22).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 45-50).

Ухвалою Київського апеляційної суду від 27.05.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 64-65).

Після відкриття провадження у справі та під час проведення підготовчих дій, з`ясувалось, що наявні підстави для самовідводу судді-доповідача Оніщука М.І., з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про повернення державного мита, сплачених ним за вчинення нотаріальної дії, посилається на наявність в державі проблемних питань, які пов`язані з виконанням Указу Президента України від 10.07.1998 року № 762 «Про впорядкування справляння плати за вчинення нотаріальних дій».

Так, на думку позивача, у зв`язку з прийняттям Законів України «Про податок з доході фізичних осіб» від 22.05.2003 року та «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 року, а також через ухвалення Кабінетом Міністрів України відповідного рішення від 23.11.2016 року щодо скасування мінімального розміру оплати послуг нотаріусів на рівні 1%, вищевказаний Указ Президента України мав би бути скасований відповідно до п. 4 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України.

При цьому, на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивачем, серед іншого, додано до матеріалів справи копію Прес-релізу Нотаріальної палати України № 336/6 від 24.11.2016 року щодо спростування інформації про скасування мінімальної межі плати за вчинення нотаріальних дій та недоцільності скасування Указу Президента України № 762 від 10.07.1998 року.

Разом з тим, дружина судді Оніщука М.І. є приватним нотаріусом та членом Нотаріальної палати України, де обіймає посаду Першого віце-президента.

За правилами ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, з огляду на те, що Нотаріальна палата України активно та публічно відстоює позицію щодо недоцільності скасування Указу Президента України № 762/98 від 10.07.1998 року, а суддя Оніщук М.І . перебуває у родинних відносинах з її Першим віце-президентом, вважаю наявними процесуальні підстави для задоволення заяви про самовідвід судді Оніщука М.І. , з метою запобігання виникненню конфлікту інтересів та .унеможливлення виникнення сумнівів у учасників справи в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи, що є неприпустимим з точки зору закону.

Водночас, слід наголосити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 43).

У контексті об`єктивного критерію при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Газета «Україна-центр» проти України від 15.10.2010).

З огляду на означене вище, вважаю за необхідне заявити у даній справі самовідвід та задовольнити його.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 36, 39-41 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід судді Оніщука М.І. - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук