Справа № 199/7657/18
(2/199/1056/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

27.05.2019

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Перетятько А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

за участі представника відповідача ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом 02.01.2018 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка за життя успадкувала 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Іншу Ѕ частину вищевказаного домоволодіння успадкував ОСОБА_3 .

30.08.2017 співвласники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_5 , яким було обстежено вищевказане домоволодіння та складено акт про зміну часткового співвідношення, яким було визначено, що ОСОБА_3 згідно рішення суду від 30.01.2012 та ухвали суду від 11.02.2013 належить Ѕ частина домоволодіння, а у фактичному користуванні знаходиться в житловому будинку літ. А1, кв. АДРЕСА_2 , що складається з житлового будинку літ. А1 та прибудови літ. А1 загальною площею 25,5 кв.м. та житловою 20,0 кв.м, хвіртка № 2 у загальному користуванні, огорожа №1 та мостіння І, що складає 32/100 частини домоволодіння та ОСОБА_4 належить 1/2 частина домоволодіння, а у фактичному користуванні знаходиться: в житловому будинку літ. А1, кв. АДРЕСА_3 , що складається з прибудови літ. А1 -1, хвіртка №4а, прибудови літ a1-1 загальною площею 38,0 кв.м. та житловою 22,8 кв.м., літня кухня літ. Б, вбиральня літ. В, душ літ. Г, водоколонка № 3, хвіртка № 4 у загальному користуванні огорожа № 1 та мостіння І, що складає 68/100 частин домоволодіння.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, на підставі спільної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вересні 2017 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області було внесено зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у відповідності до акту про зміну часткового співвідношення від 30.08.2017, співвласниками отримано відповідні витяги з державного реєстру.

Позивач вказує, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син ОСОБА_1 шляхом вчасного звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори, одна, постановою від 28.07.2018 р державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , через те, що частка, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень за спадкодавцем ОСОБА_4 , не відповідає поданому правовстановлюючому документу; в той же час нотаріус вказує на те, що договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Втім, на переконання позивача, співвласники домоволодіння в натурі не розподіляли, а лише змінили часткове співвідношення.

Позовна заява містить вимогу про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 68/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач звернувся до суду з позовною заявою, не обґрунтовуючи при цьому, чим саме було порушено, не визнано або оспорено його право на володіння спірним майном саме Дніпровською міською радою.

На переконання представника відповідача, відсутність порушеного права та невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судового рішення про відмову у позові.

Представник відповідача вважає відмову нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії обґрунтованою, а вимогу позивача такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На ім`я спадкодавця ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого нею було отримано право власності на Ѕ частину спірного домоволодіння. У свідоцтві про право на спадщину було зазначено, що право власності на Ѕ частину домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами підлягає державній реєстрації, проте, з позовної заяви не зрозуміло чи було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на належну їй частину домоволодіння.

Представник відповідача також просив звернути увагу на те, що співвласниками вищезазначеного майна не було дотримано вимог чинного законодавства щодо встановленої форми здійснення правочину, а тому не має підстав для визнання права власності за позивачем на 68/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа ОСОБА_3 не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст. 76 80 ЦПК України, встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 належала Ѕ частка буд. АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 21), яке видано державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори (реєстр №3-2177).

Згідно акту про зміну часткового співвідношення (а.с. 29), який складений гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останніми було погоджено, що ОСОБА_3 згідно рішення суду від 30.01.2012 та ухвали суду від 11.02.2013 належить Ѕ частина домоволодіння, а у фактичному користуванні знаходиться в житловому будинку літ. А1, кв. АДРЕСА_2 , що складається з житлового будинку літ. А1 та прибудови літ. А1 загальною площею 25,5 кв.м. та житловою 20,0 кв.м, хвіртка № 2 у загальному користуванні, огорожа №1 та мостіння І, що складає 32/100 частини домоволодіння, та ОСОБА_4 належить 1/2 частина домоволодіння, а у фактичному користуванні знаходиться: в житловому будинку літ. А1, кв. АДРЕСА_3 , що складається з прибудови літ. А1 -1, хвіртка №4а, прибудови літ a1-1 загальною площею 38,0 кв.м. та житловою 22,8 кв.м., літня кухня літ. Б, вбиральня літ. В, душ літ. Г, водоколонка № 3, хвіртка № 4 у загальному користуванні огорожа № 1 та мостіння І, що складає 68/100 частин домоволодіння.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2012 (а.с. 22-24) у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , третя особа Четверта дніпропетровська про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом позов задоволений: встановлений факт належності ОСОБА_3 заповіту, складеного ОСОБА_6 та посвідченого 18 червня 1958 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Берестовою Н.І., за реєстром 2-3801, згідно з яким ОСОБА_6 заповідала усе домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , у рівних частках кожному дочці ОСОБА_4 та сину ОСОБА_3 , та встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначеним судовим рішенням визнано а ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28.07.2018 державним нотаріусом Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері, оскільки частка, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень за спадкодавцем ОСОБА_4 не відповідає поданому правовстановлюючому документу, а саме: свідоцтво про право на спадщину видано Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою 23.09.2017 за реєстровим №3-2177 на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 , а відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98791872 від 28.9.2017 року, що сформовано державним реєстратором виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Бідковим В.О., за спадкодавцем зареєстровано право власності на 68/100 частин зазначеного домоволодіння. На підставі якого саме правовстановлюючого документа виникла зміна розміру частки спадкового майна нотаріусу не зрозуміло, оскільки відповідно до ст. 364 ЦК України співвласники дійсно мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, але договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Тобто спадкоємці ОСОБА_4 мають право вимагати отримання свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку спадкового домоволодіння у зв`язку з тим, що зміна розміру часток проведена державним реєстратором на підставі документів, що не відповідають вимогам діючого законодавства (а.с. 6), що підтверджується відповідною постановою нотаріуса.

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268 та у статті 1269 ЦК України.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Така заява була подана ОСОБА_1 (а.с. 58), втім, у видачі відповідного свідоцтва було відмовлено.

Статтею 7 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Автономної Республіки Крим, крім того, законодавством Автономної Республіки Крим, наказами Міністерства юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

За ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦК України договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Суд не погоджується із доводами позивача щодо того, що співвласники ОСОБА_4 та ОСОБА_7 домоволодіння в натурі не розподіляли, а лише змінили часткове співвідношення, оскільки надані позивачем письмові докази спростовують зазначене твердження позивача: зокрема, розмір частки ОСОБА_4 у майні, який визначений правовстановлюючим документом (1/2) свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.09.2017 (а.с. 21).

Як встановлено судом, позивачем при зверненні до нотаріуса після смерті матері ОСОБА_4 документально не підтверджене право власності померлої на майно, яке він має успадкувати, через відсутність у самого спадкодавця певного правовстановлюючого документа за формою, яка передбачена законом (ч. 4 ст. 364 ЦК України), тобто нотаріально посвідченого, у зв`язку з чим спадкування позивачем належного ОСОБА_4 майна в розмірі 68/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 унеможливлено.

Що стосується посилання позивача на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, то дані посилання не є слушними та не підмінюють собою обов`язок надання нотаріусу правовстановлюючого документа за передбаченою законом формою.

Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 9, 10, 11, 13, 19,34, 76 80, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 3 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 06.06.2019.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї