РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019

м.Харків

Справа № 639/421/19

провадження 2/639/856/19

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до доньки ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 , власником 38/100 частини якої є позивач.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що її донька ОСОБА_2 - відповідач по справі, є громадянкою Греції з народження. Деякий час вона проживала на території України, але виявила бажання повернутися до Греції на початку 2018 року. За місцем реєстрації відповідач не проживає, не сплачує комунальні платежі. Добровільно знятися з реєстрації вона також не може з причин того, що є громадянкою Греції, де постійно і мешкає.

В судове засідання позивач не з`явилася, про час та день розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на вимоги ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, судову повістку отримала, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. Через електронну пошту надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що власником 38/100 частин квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого 24.12.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прокопенко А.В. і зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 6148( а.с. 10-12).

Довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 22.01.2019 року встановлено, що в кв. АДРЕСА_1 зареєстрована відповідач ОСОБА_3 з 09.01.2013 року.

Відповідач ОСОБА_3 є громадянкою Греції згідно паспорту Серії НОМЕР_1 (а.с.8)

Позивач стверджує, що відповідач з квітня 2018 року в квартирі не проживає, мешкає в Греції, є громадянкою Греції, комунальні послуги не сплачує, житлом забезпечена.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до частини першою статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Оскільки інше не встановлено законом, договором, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом та підставою для втрати членом сім`ї права і користування житлом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є не членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є громадянкою Греції, постійно проживає на території Греції, протягом тривалого часу відповідач в квартирі не мешкає, оплату комунальних послуг не здійснює, майна, що належить відповідачу в квартирі немає. Окрім того, відповідач не заперечує проти задоволення позову.

З огляду на те, що ОСОБА_2 у належній ОСОБА_1 частині квартири не проживає, але реєстрація її місця проживання порушує право користування та розпорядження власника нерухомого майна, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 19, 81, 206, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт Серії НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4

СУДДЯ Єрмоленко В.Б.