Справа № 164/1721/19
п/с 2-з/164/7/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2019 року. Смт. Маневичі.

Суддя Маневицького районного суду Волинської області Токарська І.С., вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою про забезпечення позову.

Покликаючись на вимоги ст. ст. 149, 150 ЦПК України, позивач просив «вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Маневицькій селищній раді, його виконавчим органам, іншим органам та особам вчиняти дії, спрямовані на закріплення частини земельної ділянки, загальною площею 0,1188 га, архівний кадастровий номер :01:002:2323, якій відповідають погоджені Угодою від 2 квітня 2014 року та визначені поділом, погодженим рішенням Маневицької селищної ради № 28/25 від 20 березня 2018 року, земельна ділянка, площею 0,0853 га, кадастровий номер :01:002:2687, та земельна ділянка, площею 0,0335 га, кадастровий номер :01:002:2690, які знаходяться по АДРЕСА_1 , за будь якими особами, а також об`єднувати з іншими земельними ділянками, надавати дозволи на розміщення тимчасових споруд, інших об`єктів, видавати паспорта прив`язки тощо».

Відповідно до п. 3-7 ч. 1, ч. 5 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Зважаючи на вищевикладене, приходжу висновку, що позивачем не дотримано вимог Закону щодо обґрунтування необхідного заходу забезпечення позову, що унеможливлює визначення загальних підстав забезпечення позову та заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих несумлінних дій зі сторони відповідача.

Крім того, п. п. 4 п. 1 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір: юридичною особою або фізичною особою підприємцем 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; фізичною особою - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, до матеріалів справи не додано квитанцію про сплату судового збору або відповідних документів, що звільняють від його сплати.

Відповідно до ч. ч. 9-10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить висновку про повернення заяви про забезпечення позову в порядку ч. 9 ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 150-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська