ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1692/19 Справа № 205/6535/17 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивовано тим, що, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2010 року по 03 червня 2015 року з ОСОБА_2.

Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач займається вихованням доньки, її розвитком та матеріальним забезпеченням.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно і до повноліття дитини.

Станом на 19.09.2017 заборгованість по сплаті аліментів складає 25 164,71 грн., та відносно ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 164 КК України. На теперішній час кримінальне провадження розглядається Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

ОСОБА_2 з осені 2014 року ухиляється від виконання батьківських обов'язків, вихованням дитини не займається, не піклується про дитину, не дбає про її розвиток та становлення, не створює належних умов для її проживання, не піклується про стан її здоров'я, з дитиною не спілкується, тим самим проявляє байдужість до її подальшої долі.

Відповідно до характеристик КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 81» ДМР від 28.09.2017 за весь час перебування дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дошкільному закладі її вихованням займається лише мати, батько за весь час перебування дитини з'явився один раз та поводив себе агресивно.

Згідно висновку органу опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради від 05 жовтня 2017 року, доцільно в інтересах малолітньої дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні до його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виходячи з наведеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позбавлення батьківських прав, тобто прав наданих батькам до досягнення їхніми дітьми повноліття на їх виховання, захист їх інтересів, та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, беручи до уваги факт того, що ОСОБА_2 приймає участь у утриманні дитини, а також те, що з боку позивача не надано безперечних доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, суд не вбачає підстав для позбавлення його батьківських прав. Суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про необхідність належного виконання батьківських обов'язків по вихованню, утриманню та розвитку дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток, не займається вихованням, не надає матеріальної допомоги та не цікавиться дитиною в цілому, що є підставою для задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 27 листопада 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 715.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10).

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно і до повноліття дитини (а.с. 11).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що відповідач з осені 2014 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням дитини не займається, не піклується про дитину, не дбає про її розвиток та становлення, не створює належних умов для її проживання, не піклується про стан її здоров'я, з дитиною не спілкується, тим самим проявляє байдужість до її подальшої долі.

В якості доказів позивач надала педагогічну характеристику, видану КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 81» ДМР від 28.09.2017 № 51, в якій зазначено, що за весь час перебування дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дошкільному закладі її вихованням займається мати, батько за весь час перебування дитини з'явився один раз та поводив себе агресивно, тому охоронець повинен був виставити його за територію дитсадка, і чекав доки мама з дитиною не від'їдуть додому (а.с. 12).

З характеристики, виданої КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 81» ДМР від 28.09.2017 № 51/01-12 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю та дідусем. Батько живе окремо, участі у вихованні дитини не приймає. При дослідженні емоційно-особистої сфери був виявлений високий рівень тривожності, яка пов'язана зі спілкуванням з батьком (а.с. 13).

Згідно висновку органу опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради від 05 жовтня 2017 року, доцільно в інтересах малолітньої дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні до його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23-24).

З акту обстеження матеріально побутових умов сім'ї ОСОБА_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що дитина проживає з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дідусем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, санітарний стан жилого приміщення задовільний, є необхідні речі для життя та навчання дитини, батько з сім'єю не проживає (а.с. 19).

З наданої довідки-розрахунку Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19.09.2017 № 43371/24 вбачається, що дійсно у боржника ОСОБА_2 станом на 19.09.2017 мала місце заборгованість з виплати аліментів в розмірі 25 164,71 грн. (а.с. 20), однак відповідно до довідки-розрахунку заборгованості від 10.07.2018 сума заборгованості сплачена та станом на 01.07.2018 заборгованість по аліментам відсутня.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо з 2012 року, до осені 2014 року позивач не чинила перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з донькою, однак після того як донька розповіла матері, що батько вживає спиртні напої та пригощає ними доньку, позивач дозволила відповідачу спілкуватися з дитиною лише в її присутності, що також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_5. Відповідач ОСОБА_2 після припинення сімейних відносин з позивачем працював в Російській Федерації та щомісяця переказував кошти на утримання дитини. Поки відповідач мав змогу спілкуватися з дитиною, регулярно надавав матеріальну допомогу на її утримання, однак після того як позивач заборонила забирати дитину до себе, перестав матеріально допомагати. Останній раз відповідач бачив доньку в дитячому садочку в 2015 році.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позбавлення батьківських прав, тобто прав наданих батькам до досягнення їхніми дітьми повноліття на їх виховання, захист їх інтересів, та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, беручи до уваги факт того, що ОСОБА_2 приймає участь у утриманні дитини, а також те, що з боку позивача не надано безперечних доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, суд не вбачає підстав для позбавлення його батьківських прав. Суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про необхідність належного виконання батьківських обов'язків по вихованню, утриманню та розвитку дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів та є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, у випадках коли вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 15, 18 Постанови N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав.

Із змісту висновку Самарської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що даний висновок ґрунтується лише на фактах окремого проживання батька та дитини, та того, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, успіхами дитини не цікавиться.

Причини такої поведінки відповідача орган опіки та піклування не з'ясував, про необхідність змінити ставлення до виховання дитини не попереджував.

Не містить зазначений висновок також обґрунтування в чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дитини, як наслідок позбавлення батьківських прав батька, який бажає і може виховувати та утримувати дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у рішенні по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому, звернув увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував рішення про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини.

Виходячи з викладеного, конкретних обставин справи та інтересів дитини, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи, що законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, - колегія суддів дійшла висновку про недоведеність факту винної поведінки ОСОБА_2 та відсутність підстав для застосування крайнього заходу - позбавлення його батьківських прав стосовно його доньки. Отже, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, правомірним, тому підлягає залишенню без змін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко