Справа № 496/4491/18
Провадження № 2/496/230/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря - Ткаченко В.М.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, до

відповідач: ОСОБА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1

вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

позивач - повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності,

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1. 25 жовтня 2018 року ОСОБА_2(далі - позивач) звернулась до ОСОБА_1(далі - відповідач) з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 20 листопада 2010 року їй належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Згідно довідки про склад сім'ї за вказаною адресою зареєстрований її рідний брат ОСОБА_1, відповідач по справі. У вказаній довідці вказано, що відповідач в даному будинку не проживає з 1992 року по теперішній час, а проживає з сім'єю за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2. Відповідач в утриманні житла участі не бере, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в будинку не має та будинком не цікавиться. У зв'язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем реєстрації, а саме з 1992 року, позивач вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач добровільно не знявся з реєстрації належного позивачу житлового будинку, вона не може оформити субсидію, а тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

2. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково, але в частині стягнення з нього судового збору не визнав. Пояснив, що вказаний житловий будинок належав батькам, він допомагав батькам доглядати за будинком. Після смерті батька будинок на підставі договору дарування, належить на праві приватної власності позивачу, постійно у зазначеному житловому будинку він не проживає з 1998 року, але приходив ночувати та він не заперечує щодо зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

3. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 36)

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

4. У судовому засіданні судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, серії НОМЕР_2 від 20 листопада 2009 року, який посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області - Кифоренко Р.Б., що зареєстровано в реєстрі за № 1-5016. (а.с. 8-9)

5. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав та технічного паспорту вбачається, що власником житлового будинку з надвірними спорудами, який розташована за адресою: АДРЕСА_1 є позивач. (а.с. 10, 15-21)

6. Відповідно до довідки № 3776 від 19.10.2018 року, яка видана Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, зазначено, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає з 1992 року по теперішній час. (а.с. 12)

7. До складу зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 входить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - брат позивача по справі, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 89 від 13.01.2018 року яка видана Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області. (а.с. 13)

8. Факт відсутності відповідача в квартирі з 1992 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актом депутата Великодальницької сільської ради - ОСОБА_4 від 19.10.2018 року. (а.с. 14)

ІV. Оцінка Суду.

9. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

10. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

11. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

12. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав.

13. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).

14. Як встановлено матеріалами справи, позивач є власницею житлового будинку з надвірними спорудами на підставі договору дарування, в якій зареєстрований відповідач, на правах члена сім'ї власника.

15. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

16. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

17. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

18. Підстави для визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

19. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

20. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

21. Таким чином згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

22. Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

23. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

24. Відповідно до позовних вимог позивача, наданих письмових доказів та наданих у судовому засіданні пояснень відповідача, який не заперечував щодо позовних вимог в частині зняття з реєстраційного обліку, суд вважає доведеним, що відповідач з 1998 року не проживає в житловому будинку, який належить позивачу на праві приватної власності.

25. У зв'язку з чим позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

26. Однак, при цьому суд зауважує, що зняття з реєстраційного обліку проводиться у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015р. №888-VIII, відповідно до положень якого з 04.04.2016 р. здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної ради. Тобто питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не мешкає у спірному житловому приміщенні понад встановлений законодавством строк не входить до компетенції суду, у зв'язку з чим позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, підлягає частковому задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

27. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

28. Отже, у зв'язку з тим, що позов задоволено частково, то у відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача в розмірі 352 грн. 40 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 Житлового кодексу України, ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 352, 353, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку- задовольнити частково.

2. Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

3. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 352,40 грн.

4. В іншій частині відмовити у задоволені позовних вимог.

5.Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

6. Повний текст рішення складено 11 березня 2019 року.

Суддя О.П. Галич