ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м.Суми

Справа №592/4625/19

Номер провадження 22-ц/816/4220/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 Анатолійовича,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Фоменко І.М., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі АТ «Сумське НВО») про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що 14 листопада 2018 року він звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Проте, при звільненні з ним не було проведено остаточного розрахунку.

Просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 червня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» суму невиплаченої заробітної плати, за вирахуванням податків, в тому числі суму нарахованої вихідної допомоги, в розмірі 51 455 грн 44 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10 303 грн 70 коп., без урахування податків, зборів, обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду в частині присудженого до виплати розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 через представника Ейсмонта Є.А., оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду змінити в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнувши на користь позивача середній заробіток в розмірі 25003,60 грн, з подальшим утриманням податків та обов`язкових платежів.

При цьому вважає, що розрахунок розміру середньої заробітної плати, зазначений в судовому рішенні, є помилковим, так як при його визначенні слід виходити із середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 294 грн 16 коп., а не 121 грн 22 коп., як визначив суд першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Рішення суду в частині стягнення невиплаченої заробітної плати не оскаржується та відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Ейсмонта Є.А., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі та, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, проте не може погодитися з розміром середнього заробітку, присудженого до стягнення місцевим судом.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 звільнено з ПАТ «Сумське НВО» у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а. с. 7).

Згідно наданого ОСОБА_1 розрахункового листа, виданого роботодавцем, заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати на момент звільнення становить 51 455 грн 00 коп. (а. с. 8). Доказів погашення зазначеної заборгованості по заробітній платі позивача, відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не надано.

У відповідності до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У відповідності до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 56 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

За угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до наказу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 21 березня 2014 р. №75 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» в Товаристві з встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень, де робочими днями є понеділок, вівторок, середа.

Судом, при визначенні кількості робочих днів, за які підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, було враховано, що на підприємстві діє неповний робочий тиждень. Проте, як вбачається з розрахунку, розмір середньоденної заробітної плати судом першої інстанції обраховано невірно, так як при її обрахунку не було враховано кількість фактично відпрацьованих позивачем робочих днів. Крім того, у вказаний період часу діяли накази товариства щодо організації виробництва і праці у зв`язку з простоями окремих структурних підрозділів товариства (а. с. 38-39), що також не було враховано судом при здійсненні розрахунку розміру середньоденної заробітної плати позивача.

А тому апеляційний суд, при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, враховує довідку ПАТ «Сумське НВО», згідно якої розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 294 грн 14 коп. Зазначеною довідкою також підтверджується розрахунок позивача щодо його середньоденної заробітної плати, який він навів в позовній заяві. Відповідно розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення складає 25 001 грн 90 коп. (294 грн 14 коп. х 85 дні).

За таких обставин, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає зміні в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та з АТ «Сумське НВО» підлягає стягненню на користь позивача 25 001 грн 90 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 Анатолійовича, задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 червня 2019 року змінити в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 25 001 гривню 90 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик