Ухвала

10 жовтня 2019 року

місто Київ

справа № 175/60/18

провадження № 61-16631ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Громадська організація «Садівниче товариство «Елеватор», Дніпропетровська регіональна філія Державного Підприємства «Центр Державного земельного кадастру», Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 вересня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків до 11 жовтня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У жовтні 2019 року від заявника надійшли документи на усунення недоліків, зокрема заява про визнання поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження. Вважає, що пропуск нею зазначеного строку зумовлено діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, який тривалий час не повертав касаційну скаргу, направленої до неналежного суду. Також заявник просила прийняти до уваги, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дітьми. За наведених обставин просила визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними.

Верховний Суд в ухвалі від 13 вересня 2019 року визначив, що наведені доводи про поновленя пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, у зв`язку з чим заявнику роз`яснено право звернутися до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження із зазанченням інших підстав для його поновлення.

Таким чином, заявник був зобов`язаний Верховним Судом обґрунтувати поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2019 року з наведенням інших причин.

Заявник у заяві про усунення недоліків наполягає, що касаційна скарга на рішення апеляційної інстанції подана нею з пропуском строку на касаційне оскарження через дії суду апеляційної інстанції, який тривалий час не повертав касаційну скаргу для подання до належного суду.

Відповідно до частини першої статті 391 ЦПК України касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Такий порядок подання касаційної скарги є загальним, який діяв на час ухвалення оскаржуваного рішення.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, Верховний Суд встановлює факт пропуску строку звернення з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення, а також підстави пропуску строку на касаційне оскарження визнає неповажними, при цьому, заявником не зазначено інших підстав для поновлення строку та не надано відповідних доказів цього.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений судом строк, станом на 09 жовтня 2019 року, недоліки касаційної скарги не усунуто, то касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Громадська організація «Садівниче товариство «Елеватор», Дніпропетровська регіональна філія Державного Підприємства «Центр Державного земельного кадастру», Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, визнання права власності на земельну ділянку, вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний