РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/650/18

2/609/10/2019

12 березня 2019 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду: ОСОБА_1

при секретарі: Сандулович О.М.

за участі: представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника

відповідача: адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Шумської міської ради об»єднаної територіальної громади про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку суд, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_5 ( далі позивач ) звернулася до Шумського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3 ( далі відповідач ) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Шумської міської ради об»єднаної територіальної громади про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що його довірителька є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. Вишнева, 11 с. Биківці Шумського району Тернопільської області. Вказаний будинок позивачу подарувала мама останньої ОСОБА_6

За вказаною адресою вул. Вишнева, 11 с.Биківці Шумського району Тернопільської області зареєстровані, крім позивача син ОСОБА_7, дочка ОСОБА_8 та колишній чоловік ОСОБА_3, з яким шлюб розірвано відповідно до рішення Шумського районного суду від 04 травня 2017 року.

Протягом останнього часу відносини між позивачем та відповідачем погіршувалися, що призвело до розірвання шлюбу. Починаючи з 2016 року ОСОБА_7 своєю неправомірною поведінкою, яка виражалася у зловживанні спиртиними напоями та агресивною поведінкою зробив спільне життя неможливим. В результаті чого позивач вимушена проживати у своєї мами.

Позивач не може вільно розпоряджатися своєю власністю, не може спільно проживати з відповідачем, оскільки він не є членом сім»ї, а фактично чужою людиною.Спільного господарства із колишнім чоловіком ОСОБА_3 позивач не веде. Син позивача через постійні конфлікти звертався до Шумського районного відділу поліції та за наслідками такого звернення відповідачу було винесене офіційне застереження про неприпустимість вчинення насильства в сім»ї.

Зважаючи не викладене вище позивач просить її позовні вимоги задоволити у повному об»ємі.

Відповідач та представник останнього позов не визнають та вважають безпідставним та таким, що не доведений належними та допустимими доказами. Відповідач стверджує, що не порушує умови співжиття та наголосив, що не має іншого житла крім спірного.

Відповідач просив суд у позові відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Шумська міська рада об»єднана територіальна громада в судове засідання не з"явилася, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи.Причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши представлені суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Свідок ОСОБА_6 мама позивача в судовому засіданні показала, що на протязі життя відповідач поводить себе негативно, вчиняє скандали та бійки, зловживає спиртиними напоями та погрожує фізичною розправю. Останнім часом дочка, коли приїжджає із заробітків проживає у неї, оскільки відповідач їй погрожує.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що відповідач поводить себе агресивно та не допускає маму додому.

Свідок ОСОБА_8 дочка позивачки пояснила, що відповідач вживає спиртні напої кожний день і завжди скандалить, коли вона і її брати вчились у школі тато будив їх вночі і перевіряв уроки, міг вдарити і маму бив, вони боялися тата. Таке відбувалося 2 3 рази на тиждень.

Свідок ОСОБА_10 зять позивача пояснив, що позивач і відповідач останні часом разом не проживають, останній раз у 2018 році він допомагав при зборі картоплі і тоді стався скандал між сторонами, ініціатором якого був відповідач.

Свідок ОСОБА_11 - сестра позивача в судовому засіданні пояснила, що зі слів позивача їй відомо, що життя її сестри з бувшим чоловіком було складне, останній влаштовував сварки та скандали піднімав руку на сестру. Крім того остання не раз бачила на позивачу тілесні ушкодження. Остання також пояснила, що відповідач постійно зловживає спиртними напоями, а відносини з дітьми вкрай погані.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що у 2018 році він робив грубку у будинку поивача. Близько 20 00 прийшов відповідач у стані алкогольного сп»яніння, внаслідок чого виникла суперечка. Потім позивач викликала працівників поліції. Крім того свідок пояснив, що проводити ремонт допомагав син позивача, відповідач у цьому участі не приймав.

Із договору договору дарування від 21 жовтня 2003 року, реєстраціного посвідчення та технічного паспорту вбачається, що одноосібним власником житлового будинку з надвірними будівлями в с.Биківці по вул. Вишневій 11 є ОСОБА_5.

Із рішення Шумського районного суду від 04 травня 2017 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано.

Актом обстеження домогосподарства по вул..Вишнева, 11 в с.Биківці від 17 квітня 2018 року встановлено, що після розлучення сторони по справі не ведуть спільного господарства. Позивачка та її син не можуть проживати у спірному будинку коли там перебуває відповідач, з яким у них постійні неприязні стосунки. Останні змушені проживати у матері позивача.

23.01.208 року відповідачу було винесене офіційне застереження про неприпустимість вчинення насильства в сім»ї. Дане застереження було винесена після розгляду заяви сина відповідача ОСОБА_7

Із витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 06.06.2018 року в Шумське ВП Кременецького ГУНП в Тернопільській області звернулась ОСОБА_13 з приводу її побиття відповідачем. Відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 06.06.2018 року за ст.. 126 ч.1 ККУ. На даний час досудове розслідування триває.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу громадянин, який має в особистій власності житловий будинок, користується ним для особистого проживання і проживання членів його сім»ї та має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім»ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК до членів сім»ї власника відносяться особи, зазначені у частині другій ст. 64 цього кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім»ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім»ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про прядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спілне господарство.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім»ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час.

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що позов позивачки щодо виселення відповідача є підставним та підлягає до задоволення, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач не є членом сім»ї позивачки, шлюб розірваний, останні не ведуть спільне господарство і є фактично чужими людьми.

Одночасно суд приходить до переконання, що у позовній вимозі про зняття з реєстрації відповідача слід відмовити, оскільки виселення останнього із спірного приміщення є підставою для зняття з реєстрації.

При зверненні до суду позивачем було сплачено 704,80 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищесказаного та керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265 ЦПК України, ст. ст. 383,391,405 ЦК України, ст.ст. 150,156 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю ОСОБА_5, жительки с.Биківці вул.. Вишева 11, РНОКПП НОМЕР_1 тобто житловим будинком з надвірними будівлями в с. Биківці по вул.Вишнева, 11 Шумського району Тернопільської області шляхом виселення ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 із житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою с.Биківці вул. Вишнева, 11 Шумського району Тернопільської без надання йому іншого житлового приміщення. В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлений 12 березня 2019 року

Суддя: ОСОБА_1