Справа № 691/32/19
Провадження № 2/691/231/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 травня 2019 року Городищенський районний суд Черкаської області
судді Черненка В.О.
за участю секретаря судових засідань Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстрований її бувший зять - ОСОБА_4 . 03.04.2017 року, згідно рішення Городищенського районного суду, шлюб між її дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано. ОСОБА_7 з 2016 року в даному будинку не проживає, з сім`єю не спілкується, плату за користування приміщенням, комунальні послуги не сплачує, інших витрат по утриманню будинку не несе, участі у спільному побуті не приймає, тому вона вважає, що останній втратив право користуватися будинком. Враховуючи викладене, просила визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ; зобов`язати Городищенський РС УДМС України в Черкаській області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В судове засідання позивач не заявилася, але до суду надійшла заява, у якій вона просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить копія оголошення опублікованого на офіційній сторінці Городищенського районного суду веб-порталу судової влади України. Листа про розгляд справи у його відсутність чи відзиву (заперечення) до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на вище викладене, за відсутності заперечень позивача, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку відвід 05.05.2015 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 37094828 від 05.05.2015 року.
Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_7 , який зареєстрований у вказаному домоволодінні (довідка виконавчого комітету Городищенської міської ради від 08.01.2019 року № 69 та Городищенської міської ради 25.01.2019 року № 82.02/18), за вказаною адресою не проживає з 2016 року. Доказів, які б спростовували дані відомості, в судовому засіданні не здобуто.
Відповідач є бувшим зятем позивача. Після розірвання шлюбу з дочкою позивача, добровільно змінити місце реєстрації, не бажає.
Позивач вважає, що це порушує її права як власника будинку, в зв`язку з чим звернулася до суду.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Хоча в названій статті сервітут, який встановлено членам сім`ї власником житла, не називається особистим, він за своєю сутністю є таким, оскільки це право можуть мати не всі, а лише конкретні особи - члени сім`ї власника житла. З цього виходить, що особи, які не є (тобто вже не вважаються) членами сім`ї, такого сервітуту не мають. Іншими словами, особи мають особистий сервітут, передбачений цією статтею, доки вони мають статус члена сім`ї власника.
Поняття члена сім`ї визначається в сімейному та житловому законодавстві. За ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Стаття 64 ЖК УРСР визначає як членів сім`ї наймача його дружину, його дітей і батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Членами сім`ї, які мають право на користування житлом власника, є лише особи, які відповідають тим ознакам, що містяться в ст. 405 ЦК України та житловому законодавстві.
Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право користування власника можливо лише з підстав передбачених законом.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідач ОСОБА_7 не проживає в спірному жилому приміщенні вже більше двох років, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК УРСР немає, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних та інших послуг відповідач участі не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного жилого приміщення як до свого місця проживання, тому суд вважає за необхідне захистити права позивача як власника спірного будинку та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Щодо вимог позивача у частині зобов`язання Городищенського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в примусовому порядку зняти ОСОБА_3 з реєстрації у вказаному домоволодінні, то суд вважає, що вона до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним органом реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тобто, дана норма закону вже встановлює механізм виконання рішення суду, яке є обов`язковим для відповідних органів реєстрації і немає необхідності дублювати у ньому обов`язки, які й так безпосередньо випливають із норм закону та змісту рішення.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову, - на відповідача.
Згідно ч. 6 ст. 141 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви даної категорії сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, станом на 01.01.2019 року становить 768,40 гривень.
Оскільки, вимоги позивача було задоволено частково, а позивач є звільненою від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 384 гривні 20 копійок.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ч. 3 ст. 29, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383 ЦК України, ст.ст. 71, 150 ЖК УРСР, ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
позов задоволити частково. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 18 у м АДРЕСА_1 Черкаської АДРЕСА_2 .
В іншій частині позовних вимог, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Черкаської області в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Черкаської області в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.
Суддя В. О. Черненко