Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 645/2087/15-ц

провадження № 61-35887св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа - дільниця № 56 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Фрунзенського району м. Харкова,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2017 року, у складі суддів: Кругової С. С., Колтунової А. І., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди у зв`язку із залиттям квартири.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що є власниками квартири АДРЕСА_1 , яку з вини відповідачів двічі було затоплено, унаслідок чого їм заподіяно майнову та моральну шкоду.

Уточнивши позовні вимоги, позивачі просили стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 28 854 грн на відшкодування майнової шкоди, розмір якої визначено на їх замовлення Приватним підприємством «Спецстройпроект-1» (далі - ПП «Спецстройпроект-1») та 4 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року, у якому ухвалою цього ж суду від 22 лютого 2016 року виправлено описку, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 28 854 грн на відшкодування майнової шкоди та 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що залиття квартири позивачів сталося з вини відповідачів, а тому останні мають відшкодувати завдану позивачам майнову шкоду у визначеному кошторисом розмірі та моральну в розмірі 2 000 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що залиття квартири позивачів сталося з вини відповідачів, натомість позивачами не доведено належними доказами розмір завданої їм майнової шкоди, оскільки кошторис від 31 березня 2015 року, складений ПП «Спецстройпроект-1» містить перелік ремонтних робіт без роз`яснення на усунення яких пошкоджень необхідно їх проведення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У квітні 2017 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 подали касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не прийняв до уваги акти про залиття квартири позивачів від 13 та 23 березня 2015 року, які містять інформацію про причини залиття, а також у них зафіксовані виявлені сліди залиття. На підтвердження розміру завданих збитків надано кошторис від 31 березня 2015 року, якому суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки та безпідставно не взяв до уваги вказаний доказ, що підтверджує розмір нанесених збитків.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання заперечень на касаційну скаргу.

У поданому 04 грудня 2017 року запереченні, ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржуване рішення апеляційного суду без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість і недоведеність вимог позивачів.

13 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року справу № 645/2087/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди у зв`язку із залиттям квартири призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК Українивизначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22 січня 1999 року.

Власниками квартири АДРЕСА_1 у вказаному будинку, що знаходиться поверхом вище, згідно розпорядження Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду № 5633 від 14 травня 1997 року, є відповідачі.

Відповідно до акта про залиття квартири АДРЕСА_1 , що сталося 13 березня 2015 року, складеного комісією дільниці № 56 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс») у складі інженера ОСОБА_11 та майстрів ОСОБА_12, ОСОБА_13, затвердженого начальником дільниці № 56 КП «Жилкомсервіс» Черненко Л. Б., встановлено факт залиття квартири позивачів, причина залиття халатне ставлення мешканців квартири АДРЕСА_1 до користування сантехнічними приладами та устаткуванням, а також зазначено про виявлені сліди залиття у коридорі та ванній кімнаті.

Згідно акта про залиття квартири АДРЕСА_1 , що сталося 23 березня 2015 року, складеного комісією дільниці № 56 КП «Жилкомсервіс» у складі інженера ОСОБА_11 та майстрів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , затвердженого начальником дільниці № 56 КП «Жилкомсервіс» Черненко Л. Б., встановлено факт залиття квартири позивачів, причина залиття слабо затягнута накидна гайка на засіб обліку гарячої води, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_2 сліди затоплення виявлені у коридорі на стелі та стіні.

Відповідно до локального кошторису від 31 березня 2015 року, складеного ПП «Спецстройпроект-1» на підставі угоди з ОСОБА_1 , визначено вартість відновлювальних робіт з усунення наслідків затоплення квартири АДРЕСА_1 в загальному розмірі 28 854 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК Українипри здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК Україниоднією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно з частинами першою статті 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У частині першій статті 60 ЦПК Українив редакції 2004 року, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК Україниособа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (стаття 179 ЦПК України 2004 року).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України 2004 року), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189, 212 ЦПК України 2004 року, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачами доведено факт завдання шкоди відповідачами, проте кошторис, яким визначено вартість відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття квартири, не може бути належним доказом розміру завданої шкоди.

Разом з тим судом не враховано, що кошторис є одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачами не спростовані.

Суд першої інстанції установив, що згідно звіту про оцінку майнової шкоди від 20 травня 2016 року вартість збитків, що нанесені залиттям квартири квартири АДРЕСА_1 становить 28 854 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши факт залиття квартири позивачів, причину та розмір завданої шкоди майну, який підтверджений кошторисом про вартість відновлювальних робіт з усунення наслідків залиття квартири, складеним 31 березня 2015 року ПП «Спецстройпроект-1», зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Крім того, встановивши наявність вини відповідачів у залитті квартири позивачів, глибину їх душевних страждань, вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції з урахуванням вимог статей 23, 1167 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене суд касаційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції були належним чином оцінені подані сторонами докази, вірно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а апеляційний суд помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 413 ЦПК Українисуд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, тому підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2017 року скасувати.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик