ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/1052/19

провадження № 22-ц/4809/923/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дьомич Л.М., Кіселика С.А.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Губа Оксана Володимирівна,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Губи Оксани Володимирівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2019 року у складі судді Нероди Л.М. про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області про переведення прав та обов`язків співвласника - боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

27.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного 06.02.2019 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходько Ольгою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 119; визначення 1/2 квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ; та переведення на ОСОБА_1 права та обов`язки співвласника-боржника ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , здійснивши перерахунок суми боргу.

Разом з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору дарування квартири, укладеного 06.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходько Ольгою Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за №119, з метою запобігання відчуженню майна відповідачем ОСОБА_4

Заяву мотивовано тим, що останній власник квартири ОСОБА_4 може розпорядитися нею на власний розсуд або відчужити, передбачаючи негативні наслідки для свого батька - попереднього співвласника цього майна. Відчуження спірної нерухомості у ході розгляду даної справи може істотно ускладнити або унеможливити виконання можливого рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви.

Відмовляючи в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача про забезпечення позову не містить достатніх відомостей та посилань на докази, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати, що не накладення арешту на спірне майно унеможливить виконання судового рішення про визнання недійсним договору дарування спірної квартири, визначення 1/2 квартири за ОСОБА_2 та переведення на ОСОБА_1 прав та обов`язків співвласника - боржника ОСОБА_2 на 1/2 частку спірної квартири, здійснивши перерахунок боргу в майбутньому або перешкоджатиме ефективному захисту порушених прав або їх поновленню.

Також суд зазначав, що доводи, викладені позивачем у поданій заяві, є припущеннями, оскільки, як зазначено самим позивачем, ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.05.2017 року у справі №398/875/17 вже було накладено арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1 за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 . Відомостей про скасування вказаного заходу забезпечення позову позивачем не надано.

Крім того, позивачем не надано доказів, що вартість належного йому рухомого майна або розмір пенсійних виплат становить 151100,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для забезпечення позову і відмовив у задоволенні заяви.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Губа О. В. подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали суду та прийняття постанови про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи, на які посилався позивач в обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову. Не врахував, що метою вживання заходів забезпечення позову є запобігання відчуженню майна відповідачем ОСОБА_4

Вказує, що ОСОБА_2 є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 53747615 про стягнення суми боргу на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 392 851,89 грн, за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.11.2014 року (справа № 398/5545/14-ц), рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 07.05.2015 року у даній справі в частині стягнення боргу, та рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.10.2016 року (справа № 398/973/16-ц).

Вказані рішення суду боржником не виконано.

Зазначає, що власник відповідає за своїми зобов`язаннями всім майном, на яке може бути звернене стягнення за вимогою кредитора, у тому числі часткою в спільній власності.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 47898643, виданою 10.03.2016 року відділом ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на все майно боржника.

Також зазначає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснили відчуження спірної квартири, подарувавши 06.02.2019 року сину ОСОБА_4 , договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходько Ольгою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 119.

Відповідачі були обізнані про судове рішення про стягнення боргу та відкрите виконавче провадження, вони могли передбачати негативні наслідки для себе у випадку накладення стягнення на належне боржнику майно і подарували його близькому родичу (сину) за наявності постанови державного виконавця про арешт та наявності технічного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про накладення арешту.

Оскільки останній власник квартири ОСОБА_4 може розпорядитися нею на власний розсуд або відчужити, передбачаючи негативні наслідки для свого батька - попереднього співвласника цього майна, позивач просив забезпечити його позов шляхом накладення арешту на спірне майно.

Вважає, що відчуження спірної нерухомості у ході розгляду даної справи може істотно ускладнити або унеможливити виконання можливого рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Як наслідок, його права не будуть належним чином захищені.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Представник позивача адвокат Губа О. В. подала заяву про розгляд справи без участі її та позивача (а.с.53).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та представник ВК Олександрійської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника відповідачаОСОБА_2 - адвоката Мунтяна В. І., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір.

Позивач ставить питання про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визначення Ѕ частини вказаної квартири за ОСОБА_2 , переведення на ОСОБА_1 прав і обов`язків співвласника- боржника ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , вартість якої, згідно висновку про вартість майна, становить 151100,00 гривень, здійснивши перерахунок суми боргу (а.с. 1-5).

Посилається на те, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя (а.с.22-24).

Визнано недійсним договір про виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1 , укладений 15.04.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходьком О.М., зареєстрований у реєстрі за №508.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень власника ОСОБА_3 на підставі договору про виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя від 15.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходьком О.М., зареєстрованим у реєстрі за №508.

Постановою державного виконавця ВДВС Олександрійського МУЮ від 10.03.2016 року накладено арешт на все рухоме та не рухоме майно боржника ОСОБА_2 (а.с.25).

З долученої до заяви про забезпечення позову Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що відомості про арешт та оголошення заборони відчуження майна боржника ОСОБА_2 внесено до реєстру 10.03.2016 року (а.с.26).

06.02.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , дарунок оцінено сторонами в 100000,00 грн, дарувальник стверджувала, що квартира не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки право спільної сумісної власності було припинено за договором (а.с.29).

Згідно з долученої до заяви про забезпечення позову інформації наданої ВДВС Олександрійського МУЮ ГТУЮ у Кіровоградській області від 11.02.2019 року за №6772, станом на 11.02.2018 року в Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №2/398/2031/14 виданий 03.06.2015 року Олександрійським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 306954,55 грн. По даному виконавчому документі проводились утримання частково у період з лютого 2017 по жовтень 2017 року, загальна сума перерахувань на Ваш рахунок становила 4546,04 грн. Залишок борг станом на 11.02.2019 року становить 302408,51 грн. На час надання інформації на виконанні перебуває виконавчий документ, щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів, тому кошти які утримуються із заробітної плати боржника перераховуються на користь стягувана по аліментним платежам. 11.02.2019 року винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлено до виконання ТОВ «Фінансова Копманія «Октава Фінанс». При перевірки майнового стану боржника, станом на 11.02.2019 року майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено (а.с.32).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Крім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно ( в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні і тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Суд, розглядаючи заву про забезпечення позову, не перевірив належним чином обставини, на які посилався позивач, не дав належної оцінки його доводам щодо загрози неможливості виконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому, не перевірив доводи щодо ціни позову, не зробив висновків щодо співмірності вжиття вказаних позивачем заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, не визначився із тим, чи будуть порушені або обмежені права позивача та власників житла.

Посилання суду на наявність арешту на спірну квартиру за ухвалою суду у іншій справі є безпідставним, оскільки стосується іншого спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновки суду про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 є передчасними, зробленими без дотримання порядку вирішення даного питання, а оскаржене судове рішення таким, що ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

На підставі ст. 379 ЦПК України ухвала Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2019 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Губи Оксани Володимирівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2019 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С .М. Єгорова

Судді Л. М. Дьомич

С. А. Кіселик