КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4639/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені якої діє представник ОСОБА_2, на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області в складі судді Пінкевич Н.С., постановлену в м. Київ 12 листопада 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_3, вжитих ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2018 року ОСОБА_3 до відкриття провадження у справі звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Заяву мотивував тим, що він звертається до суду з метою захисту своїх прав власності на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1, які, на думку заявника, були протиправно порушені незаконними діями ОСОБА_4 Перебуваючи в шлюбі з позивачем, ОСОБА_4 відчужила вказаний об'єкт нерухомого майна, який є спільною сумісною власністю подружжя, без його згоди, на користь своєї матері ОСОБА_1 Вказував, що станом на даний час відповідач до початку розгляду даної справи по суті має можливість знову відчужити нерухоме майно на користь третіх осіб. На підставі вищевикладеного просив накласти арешт на квартиру за вказаною адресою та заборонити ОСОБА_1 вчиняти дії щодо відчуження квартири на користь третіх осіб.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено, накладено арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 та заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії, спрямовані на відчуження квартири.

В листопаді 2018 року власник квартири ОСОБА_1, зазначена відповідачем у заяві ОСОБА_3 про забезпечення позову, звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Зазначала, що за матеріалами справи, ОСОБА_3 у межах даного провадження відповідної позовної заяви згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України не подано, ухвалою Києво- Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/13339/18 позовну заяву ОСОБА_3 повернуто позивачу на підставі ст. 185 ЦПК України, а тому заходи забезпечення позову підлягають скасуванню відповідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Заявник ОСОБА_1, від імені якої діє представник ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року та постановити ухвалу, якою задовольнити її клопотання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що подана до суду 02 листопада 2018 року позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на частину квартири не є позовною заявою, щодо якої ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року у справі № 369/12940/18 вжито заходи забезпечення позову, оскільки дану позовну заяву подано після закінчення визначеного законом десятиденного процесуального строку для її пред'явлення, позивачем не подано до суду відповідну заяву про поновлення даного процесуального строку відповідно до норм процесуального законодавства, судом не приймалося рішення щодо поновлення даного процесуального строку. З огляду на викладене висновки суду про існування обставин, які були підставою для забезпечення позову, та відсутність визначених ч. 13 ст. 158 ЦПК України підстав для скасування заходів забезпечення позову є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного процесуального законодавства.

Також звертала увагу суду апеляційної інстанції на порушення судом строків оприлюднення електронних примірників оскаржуваної ухвали та ухвали про відкриття провадження у справі, на яке суд послався в обґрунтування доводів, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.

22 лютого 2019 року представником заявника ОСОБА_3 ОСОБА_5 засобами поштового зв'язку подано відзив на апеляційну скаргу, який надійшов до суду 25 лютого 2019 року. У відзиві вказувалось на те, що на момент розгляду заяви скаржника про скасування заходів забезпечення позову спір між сторонами по суті не вирішений, розгляд справи не завершений, обставини, які були підставою для забезпечення позову, існують на момент розгляду заяви, а отже необхідність застосування заходів забезпечення позову не відпала, суд першої інстанції виніс законну ухвалу про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що провадження у справі за позовом ОСОБА_3 відкрите ухвалою від 08 листопада 2018 року, спір не вирішений по суті, розгляд справи не завершений, обставини, які були підставою для забезпечення позову, існують на момент розгляду заяви, а отже необхідність застосування заходів забезпечення позову не відпала.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2018 року ОСОБА_3 до відкриття провадження у справі звернувся до суду із заявою про забезпечення позову з метою захисту своїх прав власності на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1, яка була відчужена на користь відповідача ОСОБА_1

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року у справі № 369/12940/18 заяву ОСОБА_3 задоволено, накладено арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 та заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії, спрямовані на відчуження квартири (а. с. 44 - 46).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову, з яким планує звернутись позивач, є визнання недійсним договору дарування, визнання квартири спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності за позивачем на 1/2 частину квартири, та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно є взаємопов'язаним з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд посилався на те, що позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Згідно інформації щодо стадій розгляду судових справ, розміщеної на офіційному сайті Києво-Святошинського районного суду Київської області, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на Ѕ частину квартири надійшов до суду 22 жовтня 2018 року, справі присвоєно єдиний унікальний номер 369/13339/18.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2018 року у справі № 369/13339/18 позовну заяву ОСОБА_3 повернуто позивачу в зв'язку із неусуненням недоліків на підставі ст. ст. 177, 185 ЦПК України (а. с. 84).

Згідно інформації щодо стадій розгляду судових справ, розміщеної на офіційному сайті Києво-Святошинського районного суду Київської області, справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів дарування та визнання права власності на квартиру надійшла до суду 02 листопада 2018 року, справі присвоєно єдиний унікальний номер 369/13926/18.

Дані обставини також підтверджуються наявною в матеріалах справи копією позовної заяви ОСОБА_3 (а. с. 87 - 91).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2018 року відкрито провадження у даній справі (а. с. 85).

07 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову (а. с. 58 - 59).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено (а. с. 62 - 64).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Разом із тим, наведені вимоги закону судом першої інстанції належним чином враховані не були.

Так, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що позовну заяву ОСОБА_3, заходи забезпечення позову у якій вжито ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року у справі № 369/12940/18, було визнано неподаною та повернуто позивачу в зв'язку із неусуненням недоліків.

Крім того, вдруге ОСОБА_3 подав позов 02 листопада 2018 року поза межами десятиденного строку, визначеного ч. 4 ст. 152 ЦПК України, та із заявою про поновлення даного процесуального строку не звернувся.

За таких обставин суду першої інстанції необхідно було діяти відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 13 ст. 158 ЦПК України та скасувати заходи забезпечення позову, однак суд безпідставно усунувся від цього.

Не можна погодитися із висновками суду першої інстанції, що на момент розгляду заяви спір між сторонами по суті не вирішений та розгляд справи не завершений, оскільки провадження у справі № 369/13926/18 відкрите за іншим позовом ОСОБА_3, ніж за тим, який було забезпечено Києво-Святошинським районним судом Київської області від 12 жовтня 2018 року у справі № 369/13339/18.

Таким чином, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року не можна вважати законною та обґрунтованою, вона не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Наведені обставини не позбавляють ОСОБА_3 можливості звернутися із новою заявою про забезпечення позову у відкритому провадженні відповідно до загальних положень ст. 149 ЦПК України.

Із цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу щодо актуальної необхідності застосування заходів забезпечення позову і об'єктивної можливості ОСОБА_1 розпорядитися майном на користь третіх осіб.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом строків оприлюднення електронних примірників оскаржуваної ухвали та ухвали про відкриття провадження у справі відхиляються, оскільки не є підставами для скасування ухвали, передбаченими ст. 376 ЦПК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена із порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої діє представник ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року у справі № 369/12940/18, провадження № 2-з/369/52/18 у вигляді накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_2, та заборони ОСОБА_1 вчиняти дії, спрямовані на відчуження даної квартири.

Стягнути із ОСОБА_3 (АДРЕСА_4 ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 384,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.

.