Справа № 219/4689/19
Провадження № 2/219/1830/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі судді

Хомченко Л.І.

Секретар Скорубо Ю.І.

За участю позивача

ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням .

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те ,що їй , ОСОБА_1 на підставі засідання правління КСП «Правда» згідно з випискою з протоколу № 7 від 22 грудня 1999 року належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї виданої радою депутатів в квартирі АДРЕСА_1 в квартирі зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин про що складено Акт про стан житлово-побутових умов в квартирі АДРЕСА_1 від 26 жовтня 2018 року виданого виконавчим комітетом Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області.Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. ОСОБА_2 у зв`язку з проведенням бойових дій на території України в Донецькій області, виїхала з України в 2014 році.Факт відсутності за місцем реєстрації ОСОБА_2 понад один рік можуть підтвердити свідки: ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: кварта

АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: кварта АДРЕСА_3 . Вважає ,що відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Виходячи із порівняльного аналізу статей 383,391,405 ЦК України та статей 64,150, 156 ЖК УРСР, слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16) За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право вернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту мої порушених прав. Враховуючи вищенаведене, вважаю, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення, а тому вона ОСОБА_1 , як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює для неї перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 316, 317, 319, 321, 405 Цивільного кодексу України, статтями 4, 5, 175, 263, 265, 268, Цивільно-процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір ч:сця проживання в Україні» просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги ,надала пояснення аналогічно викладеним у позові ,просила позов задовольнити .

Відповідач у судове засідання не з`явилась про час та дату розгляду справи її було повідомлено належним чином .

Свідок ОСОБА_4 пояснила ,що відповідачка не мешкає за адресою квартирою АДРЕСА_1 з 2014 року ,місце її знаходження не відоме.

Свідок ОСОБА_5 пояснила ,що відповідачка не мешкає за адресою квартирою АДРЕСА_1 з 2014 року ,місце її знаходження не відоме.

Заслухав пояснення позивача свідків та дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставин :

ОСОБА_1 на підставі засідання правління КСП «Правда» згідно з випискою з протоколу № 7 від 22 грудня 1999 року надана у користування квартира АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї виданої радою депутатів в квартирі АДРЕСА_1 в квартирі зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до акту ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад один рік з 2014 року .

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити , так як у судовому засіданні позивачем не надано доказів того ,що позивач є власником зазначеного житлового приміщення і вимоги позивача не обґрунтовані вимогами діючого законодавства і не знайшли свого підтвердження доказами у судовому засіданні .

Керуючись ст .ст.263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Про визнання особи такою ,що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

У повному обсязі рішення виготовлене 6.06.2019 року .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з часу його проголошення .

Суддя Л.І.Хомченко

Суддя Л.І.Хомченко