Справа № 352/686/19
Провадження № 2/352/624/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

за участю секретаря судового засідання Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності. Заявлений позов обґрунтовував тим, щойого дід ОСОБА_4 , як голова колгоспного двору, був власником будинковолодіння АДРЕСА_1 . Відповідно до ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. На момент вступу в дію Закону України „Про власність" в колгоспному дворі проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а отже були співвласниками будинковолодіння, як члени колишнього колгоспного двору і їм належало по Ѕ частці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла і після її смерті відкрилася спадщину на належну їй Ѕ частку спірного будинковолодіння. Спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_4 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим, тобто став власником цілого домоволодіння. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, в установленому законом порядку ОСОБА_4 не оформив свої спадкові права. 18.04.2001 року ОСОБА_4 при житті, склав заповіт про те, що після його смерті, все належне йому майно, заповідає йому. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 також помер і після смерті останнього відкрилася спадщина на будинковолодіння у АДРЕСА_1 . Він, позивач, є спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є його мама, ОСОБА_3 , та тітка, ОСОБА_2 (діти покійного). Проте, останні у встановленому законом порядку та строки не заявили про свої спадкові права, тому вважаються такими, що від спадщини відмовилися. Він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном - спірним домоволодінням, в даному домоволодінні проживає без реєстрації по даний час, забрав та використовую речі побутового вжитку покійного діда. Проте, державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння, і будинковолодіння є колгоспним дворомта рекомендовано звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Від них надійшли заяви, у яких вони просили справу розглядати без їх участі, позов визнають та не заперечують проти його задоволення.

29.03.2019 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів № 233 від 19.12.1989 року за дідом позивача ОСОБА_4 , як головою колгоспного двору, визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . Проте, інформація про отримання дідом свідоцтва про право власності на домоволодіння відсутня та відповідно не проведено державної реєстрації його права власності на нерухоме майно. Спірне будинковолодіння складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд, дійсна вартість яких, на даний час, згідно технічного паспорта, становить 139627 грн. 00 коп.

Перелічені вище обставини підтверджую технічним паспортом, довідкою державного архіву Івано-Франківської області від 12.12.2014р. №Т-21/04-10, довідкою Вільшаницької сільської ради №164 від 07.03.2019 року.

Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність". На момент вступу в дію Закону України „Про власність" в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Даний факт підтверджено довідкою, виданою Вільницькою сільською радою №768 від 06.07.2017 року.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, у відповідності зі ст.ст.121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) до набрання чинності Закону України „Про власність", станом на 15.04.1991 року, ніхто, із вище зазначених осіб, не втратив право на частку в майні колгоспного двору. У зв`язку із цим, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , були співвласниками будинковолодіння, як члени колишнього колгоспного двору і їм належало по Ѕ частці.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. Після смерті останньої відкрилася спадщину на належне їй майно в т.ч. на Ѕ частку спірного будинковолодіння в АДРЕСА_1 .

Після смерті баби позивача, відповідно до вимог ст.ст.529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_4 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном - спірним домоволодінням, що підтверджується довідкою Вільшанецької сільської ради №768 від 06.07.2017 року. Таким чином дід став власником цілого домоволодіння.

Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, в установленому законом порядку ОСОБА_4 не оформив свої спадкові права.

18 квітня 2001 року ОСОБА_4 при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Вільшаницької сільської ради та внесено в реєстр за №16 про те, що після його смерті, все належне йому майно, заповідає позивачу, ОСОБА_1 . Згідно довідки Вільшаницької сільської ради №164 від 07.03.2019р. вказаний вище заповіт не відмінявся.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 також помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на будинковолодіння у АДРЕСА_1 .

Позивач є спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є відповідачі, мама позивача, ОСОБА_3 , та тітка, ОСОБА_2 (діти покійного) . Проте, останні у встановленому законом порядку та строки не заявили про свої спадкові права, тому вважаються такими, що від спадщини відмовилися.

Інших спадкоємців на майно покійного за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає.

Відповідно до вимог ст.ст. 535, 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ст. ст. 1235, 1268-1270 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном - спірним домоволодінням. Позивач у даному домоволодінні проживаю без реєстрації по даний час, забрав та використовує речі побутового вжитку покійного діда.

За таких обставин, ОСОБА_1 , належить право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_4 ..

Проте, державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно (нерухоме майно) у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння, і будинковолодіння є колгоспним двором, і співвласниками є всі члени двору, тому неможливо встановити спадкову масу, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.03.2019р. за №45/02-31 та рекомендовано звернутися до суду.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1216, 1220, 1233, 1268 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 10 червня 2019 року.

Головуючий Р.Р.Струтинський