Провадження № 2/161/1332/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судових засідань Маковецької Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 21 серпня 2014 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що вона є власником трикімнатної квартири за АДРЕСА_1 . На даний час у вищевказаній квартирі разом з нею проживає її мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом із її матір`ю у її квартирі зареєстрований брат - ОСОБА_4 , проте останній не проживає у цій квартирі понад 5 років, оскільки одружений та має малолітню дитину і фактично проживає зі своєю родиною у м . Луцьку в одному із будинків по АДРЕСА_3 . На прохання відповідача, вона неодноразово реєструвала його у своїй квартирі та знімала з обліку в ній, що підтверджується будинковою книгою. Востаннє ОСОБА_4 був зареєстрований у її квартирі в лютому 2013 року, але там не з`являвся, що можуть підтвердити свідки. Крім того, факт не проживання відповідача у вищевказаній квартирі підтверджується відповідним висновком міліції від 09.08.2014р. Оскільки відповідач в житловому приміщенні не проживає понад рік без поважних причин, він втратив право користування даним житловим приміщенням.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь сплачені нею судові витрати по справі у розмірі 243,60 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, подавши суду письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог та заперечень, суд установив таке.

Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" та п.14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженим постановою КМУ № 35 від 16.01.2003 року передбачено, що зняття особи з реєстраційного обліку здійснюється, зокрема, і на підставі рішення суду про позбавлення особи права користування жилим приміщенням.

Як вбачається з посвідченого приватним нотаріусом Т.І.Зубенко 23 вересня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі №2109, договору дарування квартири АДРЕСА_1 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20703341 власником спірної трикімнатної квартири є позивач ОСОБА_1 (а.с.15-16).

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_6 (дарувальник) подарував ОСОБА_1 (обдаровувана) спірну квартиру АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що у вищевказаній квартирі, на час звернення в суд з позовом, був зареєстрований відповідач брат позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується будинковою книгою, копія якої знаходиться в матеріалах справи. (а.с.6-12).

Як випливає з п.4.7.2 вищевказаного договору дарування спірної квартири, обдаровувана ОСОБА_1 зобов`язується не виселяти і не ставити питання про зняття з реєстраційного обліку осіб, які зареєстровані за цією адресою (а.с.15 зворот).

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з ст.725 ЦК України, договором дарування може бути встановлений обов`язок обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення (передати грошову суму чи інше майно у власність, виплачувати грошову ренту, надати право довічного користування дарунком чи його частиною, не пред`являти вимог до третьої особи про виселення тощо). Дарувальник має право вимагати від обдаровуваного виконання покладеного на нього обов`язку на користь третьої особи.

Судом встановлено, що у договорі дарування спірної квартири містяться усі істотні умови, інформацію про дарувальника і обдарованого. Зміст цього договору був оголошений, та роз`яснений сторонам. На підтвердження факту згоди і розуміння умов договору, сторони - дарувальник і обдарований поставили свої підписи.

Даний факт підтвердили в судовому засіданні позивач та представник відповідача.

Посилання позивача на те, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад рік, в силу вимог вказаного договору дарування, судом до уваги не приймається.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 5, ч.3 ст.12, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 717, 725 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду виготовлено 10.05.2019р.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта