Справа № 1521/4971/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, скаргу ОСОБА_1 , за участю суб`єкта оскарження Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

4 квітня 2019 року, заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив суд, поновити йому строк на оскарження дій державного виконавця та постанови про арешт коштів боржника від 04.09.2018 р. за реєстраційним номером виконавчого провадження: 44241228, визнати дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області неправомірними та скасувати постанову головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Ю.В. щодо арешту грошових коштів ВП № 44241228 від 04.09.2018 р.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, особисто під розписки, причини неявки суду не повідомив, надавши до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав доводи своєї, яку просив задовольнити та слухати справу за його відсутності (а.с. 32,33,67,71).

Представник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, поштовими повідомленнями та особистими розписками з підписами посадової особи та штампом установи, надіславши до суду письмові заперечення на скаргу, в яких просив суд відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у запереченнях та слухати справу за його відсутністю у зв`язку великою завантаженістю державного виконавця (а.с. 29,68-70).

В силу ч.ч. 1,2 ст. 450 ЦПК України - скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, а також належним чином посвідчені копії виконавчого провадження № 44241228, суд дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447-453 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Згідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на дату виконання рішення суду) - державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч. 1 ст. 20 Закону).

Згідно із п.п. 3,18,23,24 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до ст. 75 вказаного Закону якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

Суд звертає увагу органу пробації на ст. 124 Конституції України, згідно з якою правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України передбачено до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Обов`язковість рішення суду, як одна з засад судочинства встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних, адміністративних та справах про адміністративні правопорушення є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Частина перша статті 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Суд встановив, і це підтверджується матеріалами ВП № 44241228, що 05.10.2006 р. між скаржником ОСОБА_1 та ПАТ Укрсоцбанк, було укладено кредитний договір № 2006/13-2.06/823 відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 193000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит до 04.10.2013 р. щомісячними платежами відповідно до графіка та сплачувати 12,25% річних за користування грошовими коштами.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №2006/13-2.06/823 між ПАТ Укрсоцбанк, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 07-15/962, за яким ОСОБА_2 прийняв на себе повну і солідарну відповідальність за невиконання позичальником ОСОБА_1 зазначених вище умов кредитного договору (а.с. 8).

5 жовтня 2006 року було укладено договір іпотеки з майновим поручителем за зобовязанням ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , відповідно до якого, остання передала в іпотеку належні їй на праві власності земельну ділянку площею 0,0157 га для індивідуального дачного будівництва, а також дачний будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 151,3 кв.м. (а.с. 11-13).

Оскільки своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 не виконав, у лютому 2011 р. ПАТ Укрсоцбанк звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом про стягнення в солідарному порядку на користь ПАТ Укрсоцбанк борг за кредитним договором у сумі 219229,27 доларів США, який суд задовольнив та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2006/13-2.06/834 від 5 жовтня 2006 р. у розмірі 219229 доларів США звернув стягнення на предмет іпотеки (а.с. 9-10).

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся у відділення ПАТ АБ Укргазбанк для отримання заробітної плати, проте не зміг здійснити цю операцію. Як сказали працівники банку, на його рахунок накладений арешт від 04.09.2018 р. за реєстраційним номером виконавчого провадження: 44241228, видано головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 (а.с. 14-15).

В рамках виконавчого провадження № 44241228 постановою про арешт коштів боржника від 04.09.2018 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в банківських установах (а.с. 14,40-45).

На думку суду, оспорювана постанова є незаконною, адже стягнення заборгованості повинно здійснюватися лише на предмет іпотеки, якою, згідно іпотечного договору, є земельна ділянка та дачний будинок. Тому, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання,у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії зобов`язання. Відповідно до ч.1 , ст. 33 Закону України «Про іпотеку» підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Також Довідкою № 04.22-08/96-8580 від 24.09.2018 року підтверджено факт, що у ОСОБА_1 заборгованість за кредитом №2006/13-2.06/823 від 05.10.2006 р. відсутня, у зв`язку із відступленням права вимоги згідно з договором факторингу б/н від 12.09. 2017 року, укладеним з ТзОВ Універсальна факторингова компанія() (а.с. 18).

Крім того, накладення арешту на майно заявника, на думку суду - порушує його конституційне право відповідно до ст. 48 Конституції України і право закріплене ЄКПЛ на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Також, відповідно до ч.1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Отже, враховуючи ситуацію Позивача може бути відраховано не більше як 20 відсотків.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

На думку суду, підстави, з яких заявником пропущений строк подання скарги на дії головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Ю.В. є поважними, з огляду на те, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 р, на подану позовну заяву позивачем ОСОБА_1 було отримано відмову у відкритті провадження з підстав того, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, оскільки заявник ОСОБА_1 витратив час на подачу заяви та отримання копії ухвали, він пропустив строк подачі скарги з поважних присин, і який підлягає поновленню.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення і поновити порушене право заявника.

Отже, враховуючи, що вищезазначені дії державного виконавця Заліпаєва Ю.В. здійснені з порушенням ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3,4 розділу ХУ1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюста № 512/5 від 02.04.2012 року, тому за вказаних обставин вимоги заявника ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій державного виконавця підлягають задоволенню із скасуванням постанови головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Ю.В. щодо арешту грошових коштів ВП № 44241228 від 04.09.2018 р.

Керуючись ст.ст. 4,5,7-13,18,76-83,89,258,447-453 ЦПК України, Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму ВССУ від

07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ЄКПЛ, суд, -

УХВАЛИВ :

1.Скаргу ОСОБА_1 , за участю суб`єкта оскарження Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця задовольнити ;

2.Поновити ОСОБА_1 строк на строк на оскарження дій державного виконавця та постанови про арешт коштів боржника від 04.09.2018 р. за реєстраційним номером виконавчого провадження: 44241228 ;

3.Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Заліпаєва Ю.В. щодо винесення ним постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 від 04.09.2018 р.;

4.Скасувати постанову головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Ю.В. щодо арешту грошових коштів ОСОБА_1 по ВП № 44241228 від 04.09.2018 р.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, в цей же строк, з дня отримання копії ухвали.

Повний текст судової ухвали складено та підписано 30.05.2019 р.

Суддя Гандзій Д.М.