Провадження № 2/761/664/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.,

при секретарі: Сивосі І.А.

за участі:

представника позивачки : ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біляєв Володимир Олександрович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Ліана Володимирівна про витребування майна; скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно; вселення квартири,

в с т а н о в и в:

В серпні 2017р. позивачка ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біляєв В.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В., в якому просила суд:

- витребувати у відповідача на свою користь ј частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_4

- скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В.: індексний номер: № 13104763 від 16 травня 2014р. та рішення від 24 грудня 2012р. здійсненого на підставі договору купівлі-продажу № 1946 від 21 грудня 2012р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О.;

- вселити ОСОБА_3 до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що 05 листопада 2014р. Шевченківським районним судом м. Києва прийнято рішення у цивільній справі № 761/11237/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, зокрема було вирішено:

-визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008р. ОСОБА_5 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000р., згідно з розпорядженням від 29 червня 2000р. за № 476, в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на ј частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 ;

-визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008р. ОСОБА_5 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000р., згідно з розпорядженням від 29 червня 2000р. за № 476, в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_8

-визнати за ОСОБА_3 право власності на ј частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і залишилась після смерті ОСОБА_7

Зазначене рішення набрало законної сили 30 січня 2015р., проте ј частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у незаконному володінні ОСОБА_4 , який є набувачем зазначеної квартири за безвідплатним договором дарування.

Відтак сторона позивача вважає, що ј частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підлягає витребуванню і вилученню на користь позивача з незаконного володіння ОСОБА_4 , а рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В.: індексний номер: № 13104763 від 16 травня 2014р про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ,. та рішення посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. від 24 грудня 2012р. здійсненого на підставі договору купівлі-продажу № 1946 від 21 грудня 2012р. підлягає скасуванню.

Крім того, на думку сторони позивача, вселення позивача до спірної квартири є необхідне з міркувань поновлення прав володіння, користування та розпорядження спадковим майном, оскільки як власник квартири вона не має можливості попасти до квартири оскільки вхідні замки змінені, проживати там, користуватися нею та розпоряджатися своєю часткою вона не має можливості, що грубо порушує її права.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити, надавши до суду письмові пояснення, зазначивши що належне позивачці майно, яке за договором іпотеки було передано в іпотеку, вибуло з володіння позивачки поза її волею.

Представник відповідача проти позову заперечував та в судовому засіданні зазначав, що витребуване позивачкою майно - ј частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем набуте на законних підставах, оскільки правочин за яким відповідач набув це майно в установленому законом порядку не оскаржувався. Також у судовому засіданні представник відповідача надав належним чином завірену копію постанови Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019р. у справі № 761/11237/14-ц та звернув увагу суду, що цією постановою рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014р у справі № 761/11237/14-ц, на яке посилається позивачка у позовній заяві, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 скасовано та закрито провадження в частині позовних вимог:

-про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008р. ОСОБА_5 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000р., згідно з розпорядженням від 29 червня 2000р. за № 476, в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на ј частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 ;

-про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008р. ОСОБА_5 на 1/3 частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000р., згідно з розпорядженням від 29 червня 2000р. за № 476, в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_8 ;

-про визнання за ОСОБА_3 право власності на ј частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і залишилась після смерті ОСОБА_7

З огляду на те, що постанова Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019р. у справі № 761/11237/14-ц набрала законної сили, і в касаційному порядку не оскаржувалась, представник відповідача вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Біляєв В.О., Глушко Л .В. про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, свого представника до суду не направили, поважності причин неявки не повідомили, пояснення на позов третіми особами не подали.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 05 листопада 2014р. Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 761/11237/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, зокрема було вирішено:

-визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008р. ОСОБА_5 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000р., згідно з розпорядженням від 29 червня 2000р. за № 476, в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на ј частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 ;

-визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008р. ОСОБА_5 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000р., згідно з розпорядженням від 29 червня 2000р. за № 476, в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_8 ;

-визнати за ОСОБА_3 право власності на ј частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і залишилась після смерті ОСОБА_7

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 179 ЦК України встановлено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

За приписами ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Разом із тим, постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019р. у справі № 761/11237/14-ц, яка набрала законної сили і в касаційному порядку не оскаржувалась, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014р. у справі № 761/11237/14-ц, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 скасовано та закрито провадження в частині позовних вимог:

-про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008р. ОСОБА_5 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000р., згідно з розпорядженням від 29 червня 2000р. за № 476, в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на ј частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 ;

-про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008р. ОСОБА_5 на 1/3 частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000р., згідно з розпорядженням від 29 червня 2000р. за № 476, в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_8 ;

-про визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і залишилась після смерті ОСОБА_7

Таким чином, твердження сторони позивача, про наявність правових підстав для задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння є помилковим.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позовні вимоги позивачки про скасування державної реєстрації речових прав та вселення до спірної квартири, також ґрунтуються виключно на рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014р у справі № 761/11237/14-ц, а відтак суд приходить до висновку, що заявлені зазначені позовні вимоги також не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню на користь позивачки понесені останньою судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 41 Конституції України; ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. 10 Загальної декларації прав людини; ст. ст. 15, 16, 216, 319, 321, 387, 388 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біляєв Володимир Олександрович (адреса здійснення діяльності: м. Київ, вул. Терещенківська, 3 ), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Ліана Володимирівна (адреса здійснення діяльності: м. Київ, пров. Т. Шевченка, 3 ) про витребування майна; скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно; вселення до квартири - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 30 травня 2019р.

Суддя: