Справа № 732/312/19
Провадження № 2/732/350/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2019 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Лиманської М.В., в присутності секретаря - Бруй І.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

11.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 суму боргу - 37660,00 грн.; проценти за порушення грошових зобов`язань 1259,78 грн.; судові витрати у виді сплаченого судового збору - 768,40 грн., а всього просив стягнути 39688,18 грн.

Ухвалою судді від 14.03.2019 року відкрито провадження у зазначеній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Пояснив, що декілька років тому він надав в борг відповідачу гроші в сумі біля 7500 доларів США. Відповідач в обумовлений строк повинен був повернути всю суму, однак цього не зробив та повертав гроші частинами. Кожного разу, коли відповідач сплачував частину боргу, він повертав відповідачу оригінал розписки, а на залишок боргу складалась нова розписка. Станом на 01.04.2016 року відповідач мав повернути ще 5400 доларів США, про що була складена відповідна розписка. 04.02.2017 року відповідач повернув 4000 доларів США, забрав оригінал розписки на суму 5400 доларів та склав нову розписку на суму 1400 доларів США. Розписка складалась відповідачем у довільній формі. Отримавши розписку, він не звернув уваги на те, що вона складена на виплату процентів в сумі 1400 доларів США за користування грошима в сумі 5400 доларів. Позивач стверджував в судовому засіданні, що 04.02.2017 року відповідач повернув йому тільки 4000 доларів з тих, що мав віддати (5400 доларів), а сума, зазначена в новій розписці на 1400 доларів США, є не процентами, а основною сумою боргу.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, наголосив, що при складанні відповідачем розписки від 01.04.2016 року на суму 5400 доларів США проценти не оговорювались. 04.02.2017 року відповідач повернув суму боргу - 5400 доларів США, у звязку з чим отримав від позивача оригінал розписки. Однак умовою повернення оригіналу розписки було складання нової боргової розписки на суму 1400 доларів, яка була визначена як проценти за користування грошима за попередньою позикою. Вказана розписка була складена відповідачем під тиском, отримана позивачем в шахрайський спосіб. Представник відповідача наголосив на тому, що під час укладання договору позики на суму 5400 доларів США ніякі проценти не обумовлювались, тому, на його думку, розписка на суму 1400 доларів США не є договором та не має виконуватись стороною відповідача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 квітня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 5400 доларів США, про що відповідач написав власноручну розписку, копія якої долучена до справи. (а.с.5).

Згідно зазначеної розписки 01.04.2016 року відповідач взяв в борг у позивача 5400 доларів США та зобов`язався повернути цю суму 01.11.2016 року.

Оригінал розписки на суму 5400 доларів США не був наданий суду. В судовому засіданні сторони підтвердили та не оспорювали факту складання цієї розписки, а також факту знищення оригіналу розписки стороною відповідача 04.02.2017 року.

Дослідженням в судовому засіданні оригіналу розписки, складеної ОСОБА_3 від 04.02.2017 року, копія якої долучена до справи, встановлено, що ОСОБА_3 гарантує повернути позивачу недоотриману ним суму в розмірі 1400 доларів США, які є процентами за розпискою від 01.04.2016 року, в повному обсязі. Термін повернення, обумовлений з позивачем, гарантує дотримуватися. ( а.с. 6 ).

З вимоги-претензії від 25.11.2018 року встановлено, що зобов`язання відповідачем не виконано, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вимагав від ОСОБА_3 терміново ( в строк до 10-ти днів після отримання претензії) повернути йому суму боргу у розмірі 1400 доларів США, яка безпідставно утримується ОСОБА_3 протягом останнього часу. ( а.с. 7 ).

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як свідчать матеріали справи, форма договору позики сторонами дотримана, на підтвердження чого наявні розписки на суму 5400 доларів США та на суму 1400 доларів США.

Факт написання відповідачем розписки від 02.04.2017 року на суму 1400 доларів США, яка в розумінні ст. 1047 ЦК України є за своєю природою договором, сторонами визнаний та відповідачем не оспорювався. Відповідачем не підтверджено факту повернення коштів за розпискою від 04.02.2017 року.

Суд не приймає до уваги пояснення сторони відповідача, в яких він заперечує наявність обов`язку повернути суму коштів, визначену в розписці від 02.04.2017 року, враховуючи наступне.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Положеннями ст. 1048 визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Виходячи з положень ч.2 ст.1048 ЦК Укнаїни, договір позики від 01.04.2016 року на суму 5400 доларів не може вважатися безпроцентним. З копії боргової розписки від 01.04.2016 року року, зміст якої не заперечувався сторонами, встановлено, що в ній не встановлено розміру процентів за користування коштами в сумі 5400 доларів США. В той же час розмір процентів за вказаним договором позики від 01.04.2016 року узгоджений сторонами письмово 02.04.2017 року у твердій сумі 1400 доларів США, про що відповідачем була надана відповідна розписка .

Представник відповідача, заперечуючи право позивача на отримання відсотків за договором позики від 01.04.2016 року, в судовому засіданні вказав, що сторони не домовлялися про сплату процентів за використання коштів. Розписка про обов`язок сплатити 1400 доларів процентів була складена під тиском з боку позивача.

Вказані пояснення не підтверджені належними та допустими доказами справи. В судовому засіданні не знайшли підтвердження обставини складання боргової розписки під впливом обману, насильства, шахрайських дій позивача.

Вимога позивача, висунута позивачу, підтвердити письмово обов`язок сплатити проценти за договором позики, не суперечись вимогам ст. 536,1048 ЦК України. Зі змісту розписки від 04.02.2017 року вбачається, що сторони домовилися письмово про розмір процентів, що підлягають сплаті за користування коштами позивача, та визначили цей розмір у твердій сумі.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору.

В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства вказана свобода договору.

Стаття 6 ЦК України надає право сторонам в договорі відступити від положень актів цивільного судочинства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормами ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Нормами статті 651 ЦК України передбачено право сторін за згодою змінити умови договору.

З аналізу наведених норм та доказів справи слідує, що відповідач при складанні розписки від 02.04.2017 року визнав його обов`язок сплатити проценти за користування грошима позивача та визначив суму коштів, яку він мав сплатити.

Як вбачається зі змісту розписки від 02.04.2017 року, вона не містить умови щодо конкретно визначеного строку повернення коштів.

Вимога про повернення коштів, яка була висунута позивачем у претензії, на момент судового розгляду справи відповідачем не виконана.

В силу ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки сторони письмово узгодили розмір процентів за користування коштами, який виразили у твердій грошовій сумі, то, виходячи з принципу свободи договору та положень про його обовязковість для сторін, відповідач мав сплатити грошові кошти у сумі, визначеній в розписці від 04.02.2017 року.

Враховуючи, що вказана сума на вимогу позивача не повернута, застосуванню підлягають правила ст.625 ЦК України.

Наданий позивачем розрахунок суми річних 3% за прострочення зобовязання, що підлягає сплаті згідно ст.625 КК України, не суперечить матеріалам справи.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням трьох процентів річних.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 526, 536, 545, 604, 625, 627, 628, 629, 631, 639, 1048 ЦК України, ст. 81, 89, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 37660 грн. 00 коп. боргу, 1259 грн. 78 коп. річних процентів за порушення грошового зобов`язання, а всього 38919 грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Лиманська М.В.