ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2064/19 Справа № 214/1269/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

відповідачі: ОСОБА_1, який є правонаступником ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1, який є правонаступником ОСОБА_2, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року, яке постановлено суддею Євтушенко О.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №0, за умовами якого банк надав позичальникові кредитні послуги в рамках ліміту до 100 000 доларів США за окремими додатковими угодами. Так, 25.09.2007 року до вказаного договору було укладено додаткову угоду №0, відповідно до якої банк надав позичальникові кредит в сумі 22 000 доларів США строком до 24.09.2019 року на умовах повернення в терміни та розмірах, встановлених Графіком погашення кредиту - додатком №1 до кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №0-П від 25.09.2007 року, за яким поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання позичальником кредитно-договірних зобов'язань солідарно.

Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі.

Однак, ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконував належним чином, допускаючи прострочку в погашенні кредиту, у зв'язку з чим ПАТ «УкрСиббанк» скористався своїм правом шляхом пред'явлення вимоги до нього та поручителя ОСОБА_3 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, а також нарахованої пені за порушення строків погашення тіла кредиту та процентів за користування ним.

На підставі наведеного, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 25.09.2007 року станом на 29.02.2016 року в загальному розмірі 10 409,55 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 9012,37 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 1397,18 доларів США, а також стягнути пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 29 916,20 грн., яка включає: пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 21 575,88 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 8340,32 грн. та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 815 грн.

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору поруки, в якому просив визнати недійсним договір поруки №0-П від 25.09.2007 року, який був укладений між ним та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» з тих підстав, що він мав намір стати поручителем за вказаним договором поруки, з'являвся до Банку, однак, коли дізнався про велику суму кредиту, відмовився від укладання та підписання договору поруки, таким чином вказаний договір він не укладав, про його існування не знав.

Вказаний зустрічний позов ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.02.2018 року залишено без розгляду.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 жовтня 2018 року позовні вимогизадоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, як спадкоємця первісного позичальника - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, виключно в межах вартості успадкованого ним майна після смерті позичальника ОСОБА_2, на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 від 25.09.2007 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальному розмірі 10 171 доларів США 37 центів, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9012 доларів США 37 центів, заборгованість по процентам за користування кредитом - 1159 доларів США 00 центів, а також пеня станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальному розмірі 23 152 грн. 81 коп., з яких: заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 17 051 грн. 03 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 6101 грн. 78 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 856 грн. 45 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1, який є правонаступником ОСОБА_2, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що позивач по справі належним чином не повідомив спадкоємця боржника та не надіслав вимогу про погашення боргу, оскільки звернення до нотаріуса з вимогою без зазначення конкретної особи не є таким повідомленням.

Також представник апелянта зауважує на тому, що судом першої інстанції невірно встановлено обсяг зобов'язань боржника за кредитом на момент його смерті, оскільки позивач мав припинити нарахування процентів ще до моменту його смерті, а саме з моменту пред'явлення вимоги про дострокове повернення кредиту.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув пеню, яка нараховувалась з 2014 року, не застосувавши строки позовної давності до вказаної вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що вимоги ст. 1281 ЦК України не містять певного порядку пред'явлення вимог кредиторів, та розрахунок заборгованості за кредитним договором проведено з дотримання вимог чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача до ОСОБА_3 тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №0, за умовами п.1.1 якого Банк надав позичальникові кредитні послуги в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 100 000 доларів США. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього кредитного договору оформлюються додатковими (індивідуальними) угодами.

ОСОБА_1 договору розраховується в базовій валюті - доларах США (USD) незалежно від валюти кредитних послуг, що надаватимуться. Загальна сума кредитних послуг за всіма індивідуальними угодами не може перевищувати встановленого ліміту договору незалежно від виду валюти наданих кредитних послуг (том 1 а.с.12-18).

Відповідно до п.1.2 кредитного договору, надання кредитних послуг здійснюється відповідно до термінів, передбачених індивідуальними угодами, та не раніше 25.09.2007 року.

Позичальник повинен виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі суми використаного ліміту в термін не пізніше 24.09.2018 року (том 1 а.с.13).

25.09.2007 року до вказаного кредитного договору було укладено додаткову угоду №0 (том 1 а.с.19-20), відповідно до якої АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», надав позичальникові ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в сумі 22 000 доларів США строком до 24.09.2018 року за цільовим призначенням - на споживчі потреби, на умовах повернення в терміни та розмірах, встановлених Графіком погашення кредиту - додатком №1. За використання кредитних коштів в межах встановленого ліміту позичальник сплачує проценти за ставкою 12% річних (п.3.1 додаткової угоди).

Як вбачається з п.5 додаткової угоди, банк надає позичальникові кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_2 в банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Сторонами погоджено, що погашення кредиту здійснюється у валюті кредиту шляхом сплати позичальником щомісячних ануїтетних платежів відповідно до Графіку погашення кредиту (т.1 а.с.21-23).

Додатковою угодою № 2 від 27.08.2009 року до кредитного договору (т.2 а.с.141) за погодженням сторін змінено кінцевий термін повернення кредиту за кредитним договором та визначено 24.09.2019 року.

Визначаючи обсяг відповідальності за порушення виконання кредитних зобов'язань сторонами погоджено, що відповідно до п.4.1 кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку:

-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена в гривні;

-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на день нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.

За порушення позичальником термінів виконання зобов'язань за ануїтетним порядком погашення кредиту, банк нараховує пеню на суму прострочених процентів, починаючи з 32 календарного дня, якщо рахувати з дати виникнення прострочених процентів за вказаним методом та порядком нарахування (т.1 а.с.15-16).

Відповідно до п.2.1 кредитного договору (том 1 а.с.14), забезпеченням виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 25.09.2007 року виступають іпотека нежитлового приміщення, вбудованого в І поверх 9-поверхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору іпотеки №0-З від 25.09.2007 року (том 2 а.с.143-148), а також фінансова порука ОСОБА_3 за договором поруки №0-П від 25.09.2007 року (т.1 а.с.24-25, оригінал договору том 1 а.с.128).

ПАТ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши ОСОБА_2 кредит в сумі 22 000 доларів США. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.

ОСОБА_2 свої зобов'язання по поверненню кредиту спочатку належним чином виконував, сплачуючи ануїтетні платежі по 166,67 доларів США, однак починаючи з 01.07.2013 року почав допускати значні порушення, що слідує з розрахунку заборгованості, відповідно до якого станом на 05.02.2014 року заборгованість за кредитом склала 10 594,63 доларів США, по процентам - 113,41 доларів США, та пені - 6,92 доларів США (том 1 а.с.34-44).

У зв'язку з порушенням боржником ОСОБА_2 умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за його користування у встановлені договором строки, ПАТ «УкрСиббанк», відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, використав право достроково вимагати стягнення заборгованості за кредитним договором, пред'явивши відповідну вимогу до нього та поручителя ОСОБА_3, фактично направлену згідно реєстрів 10.01.2014 року (том 1 а.с.26-31) із наданням їм строку на усунення порушення протягом 31 дня з дня отримання вимоги. У випадку не усунення порушень на 32-й день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності доказів отримання вимоги - з 41-го календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту, ПАТ «УкрСиббанк» вправі вимагати виконання ними зобов'язань в судовому порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3, виданим 08.01.2016 року Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області (том 2 а.с.74).

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2018 року до участі у справі залучено правонаступника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (том 2 а.с.187-188).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1, який є правонаступником ОСОБА_2, на користь позивача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та доведеними, в іншій частині позовні вимоги є недоведеними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1, який є правонаступником ОСОБА_2, на користь позивача заборгованості за кредитним договором, в межах вартості спадкового майна, однак не може погодитись з розміром визначеної судом першої інстанції заборгованості, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст.510 ЦК України).

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем ОСОБА_2 умов укладеного кредитного договору. У спорі, пов'язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань та їх розмір.

В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», як банком з однієї сторони, та ОСОБА_2, як позичальником, з іншої сторони, укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №0 (далі за текстом - кредитний договір), за умовами п.1.1 якого банк надав позичальникові кредитні послуги в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 100 000 доларів США.

ПАТ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши ОСОБА_2 кредит в сумі 22 000 доларів США.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 свої зобов'язання по поверненню кредиту з 01.07.2013 року виконував неналежним чином, у зв'язку з чим Банк пред'явив вимогу до ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3, фактично направлену згідно реєстрів 10.01.2014 року (т.1 а.с.26-31) з вимогою дострокового повернення кредитної заборгованості в сумі 11161,82 доларів США, яка складається з кредитної заборгованості 11048,24 доларів США та заборгованості по процентам - 113,58 доларів США, із наданням їм строку на усунення порушення протягом 31 дня з дня отримання вимоги. У випадку не усунення порушень на 32-й день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності доказів отримання вимоги - з 41-го календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту, ПАТ «УкрСиббанк» вправі вимагати виконання ними зобов'язань в судовому порядку.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту і пов'язаних із ним платежів 10.01.2014 року, кредитор ПАТ «УкрСиббанк» змінив строк виконання основного зобов'язання, який вважається таким, що настав для позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 з 20.02.2014 року (тобто через 41 календарний день з огляду на відсутність доказів отримання ними вимоги), що зумовило для них виникнення обов'язку в цей строк повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти та інші платежі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3, виданим 08.01.2016 року Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області (т.2 а.с.74).

Згідно з ч.1 ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав i обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов'язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України.

Оскільки кредитні зобов'язання не включені до визначеного ст.1219 ЦК України переліку зобов'язань, які не входять до складу спадщини, тому вони спадкуються спадкоємцями померлого позичальника - спадкодавця в загальному порядку, встановленому законом, що спростовує доводи представника відповідача ОСОБА_4 в частині неможливості включення кредитних зобов'язань ОСОБА_2 до обсягу спадкової маси.

Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України 6-місячний строк.

Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Як зазначено в п.32 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців слід враховувати, що з урахуванням ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Приймаючи до уваги, що оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, тому умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України. До того ж включення до складу спадщини обов'язків спадкодавця зумовлено універсальним характером спадкового наступництва, за яким до правонаступника переходить весь комплекс прав та обов'язків, які належали право попереднику на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, який прийняв спадщину в порядку спадкування за законом є його син - ОСОБА_1, який 02.08.2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_4, а саме: на нежитлове приміщення загальною площею 189,5 кв.м., вбудоване в І поверх 9-поверхового житлового будинку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу та було придбано ним для здійснення підприємницької діяльності (т.2 а.с.90-92, 96, 114, 116).

Крім того, 07.12.2016 року спадкоємець ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_5, а саме: грошовий вклад з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться на зберіганні в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рахунку № НОМЕР_6 в сумі 2031,32 грн. (т.2 а.с.171) та ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2018 року до участі у справі залучено правонаступника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (том 2 а.с.187-188)

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача та покладення обов'язку на ОСОБА_1 погасити кредитну заборгованість в межах успадкованого майна після померлого ОСОБА_2.

Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача в частині визначеного судом першої інстанції стягнутого з відповідача на користь позивача розміру заборгованості за кредитним договором, вважає їх такими, що заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.01.2014 року (т.1а.с.26-31) позивач звернувся з вимогою до ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 про дострокове повернення кредитної заборгованості в сумі 11161,82 доларів США, яка складається з кредитної заборгованості 11048,24 доларів США та заборгованості по процентам - 113,58 доларів США, із наданням їм строку на усунення порушення протягом 31 дня з дня отримання вимоги. У випадку не усунення порушень на 32-й день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності доказів отримання вимоги - з 41-го календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту, ПАТ «УкрСиббанк» вправі вимагати виконання ними зобов'язань в судовому порядку.

Таким чином, пред'явивши вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту і пов'язаних із ним платежів 10.01.2014 року, кредитор ПАТ «УкрСиббанк» змінив строк виконання основного зобов'язання, який вважається таким, що настав для позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 з 20.02.2014 року (тобто через 41 календарний день з огляду на відсутність доказів отримання ними вимоги), що зумовило для них виникнення обов'язку в цей строк повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти та інші платежі.

З наведеного вище слідує, що пред'явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повернення тіла кредиту та нарахованих процентів, позбавляє позивача права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, оскільки таке право було припинено пред'явленням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Велика Палата Верховного Суду, у висновоку, викладеному у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у аналогічній справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність нарахування сум заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 25.09.2007 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальному розмірі 10 171 доларів США 37 центів, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9012 доларів США 37 центів, заборгованість по процентам за користування кредитом - 1159 доларів США, а також пеня станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальному розмірі 23 152 грн. 81 коп., з яких: заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 17 051 грн. 03 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 6101 грн. 78 коп., оскільки досудова вимога позивача про дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 25.09.2007 року, колегія суддів, приймаючи до уваги наданий розрахунок позивача, який перевірено колегією суддів, вважає за необхідне, в межах заявлених позовних вимог, визначити розмір заборгованості за кредитним договором в розмірі 8093,22 доларів США, яка складається з тіла кредиту та визначити розмір заборгованості за пенею в сумі 16750,73 грн. з огляду на те, що відповідно до вимоги про дострокове повернення тіла кредиту та нарахованих процентів, після якої позивач був позбавлений права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, кредитна заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 від 25.09.2007 року становила 11161,82 доларів США та складалась з кредитної заборгованості 11048,24 доларів США та заборгованості по процентам - 113,58 доларів США.

Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору № НОМЕР_1 від 25.09.2007 року, з відповідача ОСОБА_1, як правонаступника ОСОБА_2, підлягала стягненню саме кредитна заборгованість 11048,24 доларів США та заборгованості по процентам - 113,58 доларів США

Однак, хоча ОСОБА_2, відповідно до умов вимоги, про достокове повернення кредиту, достроково кредит не повернув, він продовжував періодично погашати кредитну заборгованість, внісши з моменту пред'явлення до нього вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості на момент смерті 3068,60 доларів США (том 1 а.с.148-155) як на погашення кредитної заборгованості, так і на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, у зв'язку з чим розмір заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 25.09.2007 року має бути зменшений до 8093,22 доларів США з розрахунку 11161,82 доларів США (заборгованість за кредитним договором на момент пред'явлення вимоги про дострокове повернення кредиту) - 3068,60 доларів США сплачених коштів за кредитним договором з моменту пред'явлення до ОСОБА_2 вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості на момент смерті = 8093,22 доларів США.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 25.09.2007 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10171 доларів США 37 центів до 8093 доларів США 22 центи, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Також колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом та відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки, як зазначено вище, ОСОБА_2, відповідно до умов вимоги про дострокове повернення кредиту, з моменту пред'явлення до нього вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості на момент смерті 3068,60 доларів США (том 1 а.с.148-155) як на погашення кредитної заборгованості, так і на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, тому розмір заборгованості по процентам за користування кредитом ним був погашений повністю, нараховані проценти після пред'явлення вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості є неправомірними, тому й пеня, нарахована позивачем за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом є неправомірною.

У зв'язку з необхідністю відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення пені, нарахованої позивачем за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, необхідно зменшити розмір заборгованості за пенею з 23152 грн. 81 коп. до 16750 грн. 73 коп., яка складається із заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в межах річного строку позовної давності на момент смерті боржника ОСОБА_2, а саме за період з 04.01.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, який перевірено колегією суддів та колегія суддів вважає його вірним, у зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги щодо застосування строку позовної давності до нарахованої позивачем пені, заслуговують на увагу.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої доводи апеляційної скарги про те, що позивач по справі належним чином не повідомив спадкоємця боржника та не надіслав вимогу про погашення боргу, оскільки звернення до нотаріуса з вимогою без зазначення конкретної особи не є таким повідомленням, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.08.2016 року приватним нотаріусом направлено повідомлення до ПАТ «УкрСиббанк» про видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю ОСОБА_2 - ОСОБА_2, який є боржником ПАТ «УкрСиббанк», у тому числі іпотекодавцем за договором іпотеки від 25.09.2007 року (т.2 а.с.117).

17.10.2016 року ПАТ «УкрСиббанк» направлено вимогу кредитора приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Перекопській І.С. до спадкоємців померлого ОСОБА_2, який є позичальником за кредитним договором №0 від 25.09.2007 року. Вимога до спадкоємців надійшла на адресу нотаріуса 19.10.2016 року (т.2 а.с.122).

Про надходження вимоги кредитора нотаріусом повідомлено спадкоємця ОСОБА_2 із зазначенням розміру кредитної заборгованості та роз'ясненням, що в силу ст.1219 ЦК України вона підлягає задоволенню ним як спадкоємцем в межах вартості успадкованого ним майна (т.2 а.с.165). Крім того, нотаріусом повідомлено ПАТ «УкрСиббанк» про те, що про надходження вимоги кредитора нею повідомлено спадкоємця ОСОБА_2 (т.2 а.с.166).

Отже, кредитор в межах визначеного ст.1281 ЦК України строку реалізував своє суб'єктивне право на виконання спадкоємцем боргових зобов'язань померлого позичальника, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 12.04.2017 року у справі №6-2962цс16 та повідомив спадкоємців ОСОБА_2 про наявність боргового зобов'язання.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру заборгованості підлягає зміні, відповідно до положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором та пенею із зменшенням розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 25.09.2007 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10171 доларів США 37 центів до 8093 доларів США 22 центи, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та зменшенню розміру заборгованості за пенею з 23152 грн. 81 коп. до 16750 грн. 73 коп., яка складається із заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом. Також рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом із відмовою в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду має бути залишено залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383,386 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1, який є правонаступником ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором та пенею, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 25.09.2007 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10171 доларів США 37 центів до 8093 (вісім тисяч дев'яноста три) доларів США 22 центи, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Зменшити розмір заборгованості за пенею з 23152 грн. 81 коп. до 16750 (шістнадцять тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 73 коп., яка складається із заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом.

Рішення суду скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом та відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: