ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4431/19 Справа № 215/2058/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011», Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №14», Управління благоустрою та житлової політики Виконкому Криворізької міської ради,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2018 року, ухваленого суддею Демиденком Ю.Ю. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 13 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» (надалі - ТОВ«УЮТ-2011» ), Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №14», Управління благоустрою та житлової політики Виконкому Криворізької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є членом родини наймача квартири АДРЕСА_1 . Як споживач житлово-комунальних послуг на підставі укладених договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій сплачував за послуги. Проте, відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання. На його неодноразові звернення про протікання даху, відповідачі не реагували, ремонтні роботи на даху не проведено. Через постійне затікання, квартира перебуває у неприйнятному для проживання стані, постійне затікання утворює на стелях іржу та плісняву.

Після уточнення позовних вимог просив суд зобов`язати Управління та ТОВ «УЮТ-2011» провести капітальні ремонтні роботи покрівлі будинку АДРЕСА_1, всієї квартири №8, а також під`їзду та даху в цілому; стягнути в солідарному порядку з Управління, ТОВ «УЮТ-2011» та КП «ЖЕО-14» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 62651,91 грн. спрямованої на відновлення та ремонт квартири.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що позивачем надано докази порушення прав споживача на отримання якісних послуг. Жодного разу відповідачами, як надавачами послуг не проведено належної якості ремонтних робіт. Вважає, що судом не надано оцінку, що ремонтні роботи на покрівлі проведені у вересні 2015 року неякісно, та із запізненням, через що відбулось відшаровування стелі у квартирі позивача та її руйнування.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно ордеру на житлове приміщення № 891 виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Тернівського районної ради від 10 грудня 1998 року ОСОБА_1 є наймачем та проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.4, 7,52 т.1).

Між позивачем, як споживачем житлово-комунальних послуг 26.05.2010 року та 04.06.2015 р. укладено договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з КП «ЖЕО №14» та ТОВ «УЮТ-2011, відповідно (а.с.3,6 т.1).

Згідно акту виконаних робіт від 03.03.2011року КП «ЖЕО №14» виконаний ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_2 , площею 4 кв.м. у присутності квартиронаймача кв. №8 ( а.с.109 т.1).

Згідно актів обстеження від 13.02.2011 р. та 28.03.2011 р. встановлено затікання в квартиру позивача у всіх житлових кімнатах, а також в приміщеннях кухні та коридорі. Встановлено дефекти шиферної покрівлі будинку, ремонт якої проводився в 1999 році, при цьому рік забудови будинку 1953 р. (а.с.107-108 т.1).

З 03.07.2014 року КП «ЖЕО №14» не виконує функції управителя та не обслуговує будинок АДРЕСА_2 . Вказані повноваження покладені на ТОВ «УЮТ-2011». (а.с.53-55 т.1).

Згідно відповідей на звернення позивача та наданих заяв за період з червня 2015 року позивач та інші мешканці будинку АДРЕСА_2 щомісячно зверталися до відповідачів із вимогами про усунення затікання покрівлі через пошкоджені конструкції даху (а.с. 8-12 том 2).

Як видно з акту від 09 червня 2015 року складеного УЮТ-2011 за фактом обстеження шиферної покрівлі будинку, а також місць затікання в квартирах АДРЕСА_5 встановлено, що на стелі у кв. №8 містяться сліди від затікання в кімнаті, спальні, санвузлі, кухні -4,6м2. Також містяться сліди затікання на стелі в квартирі № 5. На затопленій частині стелі на сходовій клітині відшарувався та впав штукатурний шар площею 2 м2. При огляді покрівлі виявлені пошкодження окремих листів шиферу, а також відсутність покриття коньків та ребер на окремих дільнках даху. Визначена необхідніть заміни окремих місць шиферної покрівлі 36 м2 (а.с.12 том 1).

Згідно акту від 09 грудня 2016 року складеного ТОВ «УЮТ-2011» за фактом звернення ОСОБА_1 стосовно протікання покрівлі, проведено обстеження горища начальником дільниці, інженером та майстром та встановлено пошкодження шиферного покриття даху в місцях раніше відремонтованих над квартирою №8 та сходинковою клітиною. Встановлено, що в результаті затікання під час дощу, відбулось відшарування штукатурного шару стелі, також руйнація дерев`яного перекриття елементів конструкції на горищі. Зазначено, що роботи по усуненню пошкоджень шиферного покриття кровлі заплановано виконати до 31 грудня 2016р (а.с. 12 том 2).

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано доказів пошкодження стелі квартири від затікання у різні проміжки часу, а саме з 2011 р. по 2015 р.р. для можливості розмежування відповідальності відповідачів у період виконання функцій управителя та обсяг завданих збитків кожним із відповідачів.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні ним правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спір між сторонами виник з приводу відшкодування завданої позивачу шкоди через довготривале затоплення приміщень квартири в якій проживає позивач, через зруйноване шиферне покриття та конструктивних елементів на даху будинку.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Колегія суддів з огляду на матеріали справи вважає доведеним факт затоплення квартири позивачаАДРЕСА_1 , через пошкоджені листи шиферу та конструктивних елементів покрівлі, що підтверджено актами обстеження від 09 червня 2015 року, 09 грудня 2016 року складених ТОВ «УЮТ -2011».

Порядок забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Статтею 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки балансоутримувача.

Так, балансоутримувач має право: здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів тощо.

При цьому, балансоутримувач зобов`язаний: утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі тощо.

Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 150 від 10 серпня 2004 року на виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачений такий вид надання послуг суб`єктами господарювання у сфері житлово-комунальних послуг, як ремонт даху та покрівлі.

Згідно з частиною другою статті 21 Закону виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень та своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженим наказом Держжитлокомунгоспа України від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила) технічне обслуговування жилих будинків ? це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово- комунальних послуг.

Згідно роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Частиною першою статті 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76?80 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Колегією суддів досліджено зібрані у справі докази в їх сукупності, які доводять факт залиття квартири позивача, які не спростовані відповідачами в ході розгляду справи.

Колегія суддів не може погодитися із висвноками суду першої інстанції, що через затікання криші упродовж тривалого періоду часу з 2011 року по 2015 р.р., неможливо розмежувати відповідальність відповідачів та встановити обсяг відповідальності кожного.

Як видно з відповіді КП «Житлово-експлуатаційна організація №14», актів обстеження за заявами позивача, дійсно у період з лютого 2011 року по вересень 2011 р. мале місце протікання даху та затоплення стелі у квартирі позивача через наявні тріщини на шиферному покритті будинку АДРЕСА_2 (а.с.107,109 том1). Згідно Акту виконаних робіт від 03 березня 2011 року проведено ремон шиферної покрівлі 4м2 (а.с.109 том 1).

Після комісійного обстеження стану будинку в вересні 2011 року, та проведених ремонтних робіт по частковій заміні шиферу у березні 2011 року, жодних заяв від мешканців будинку АДРЕСА_2 в тому числі від позивача, про факт затікання стелі до 03 липня 2014 року не надходило, досліджені матеріали справи їх не містять.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав задоволення позову ОСОБА_1 до КП «Житлово-експлуатаційна організація №14» для стягнення шкоди спричиненої залиттям, оскільки після проведення ремонтних робіт даху у березні 2011 року до закінчення повноважень КП «Житлово-експлуатаційна організація №14» з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території 03 липня 2014 року заяв про затікання приміщення позивача не надходило.

Що стосується заявлених ОСОБА_1 позовних вимог до ТОВ «УЮТ-2011», колегія вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з доведеності факту систематичного затікання даху будинку, на другому поверсі якого, розташована квартира позивача та руйнація стелі в квартирі позивача та стелі на сходовій клітинці, через постійне розмокання та відшаровування штукатурки та конструктивних елементів перекриття, що підтверджується наявними в матеріалах справи фотознімками, актами обстеження приміщень та даху будинку.

Згідно частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стосовно розміру завданих позивачу ОСОБА_1 збитків від затікання стелі у приміщеннях квартири визначеного звітом КП «Парковка та реклама» з огляду технічного стану житлової квартири АДРЕСА_1 визначено обсяг та об`єм будівельних робіт по капітальному ремонту зазначеної квартири станом на 25 вересня 2015 р. у розмірі: кошторисна вартість будівельних відновлюваних робіт - 27036,31 грн., кошторисна заробітна плата - 10940,13 грн. , що разом становить 37976,44 грн. Які суд вважає дійсними визначеними прямим затратами (а.с.30-51 том 2).

Колегія суддів приймає, як належний та допустимий доказ звіт КП «Парковка та реклама» від 25 вересня 2015 року про огляд технічного стану житлової квартири АДРЕСА_1 та наданий кошторис щодо проведення ремонто -будівельних робіт. Тому витрати позивача, щодо його складання на підставі укладеного 18 вересня 2015 року договору, рахунку фактури та наданих банківських квитанцій в сумі 2373 грн., підлягають стягненню з відповідача ТОВ «УЮТ-2011» (а.с. 148-151 том1).

Як видно у кошторису здійснено розрахунок лише ремонтних робіт стелі та стін у зазначеній вище квартирі, визначена вартість матеріалів та трудових витрат, що спростовує посилання відповідача на визначення вартості капітального ремонту. Як видно з актів затоплення та фототаблиць у квартирі позивача, окрім розшарованої стелі та пошкодження перекриття у кімнаті, наявні значні дільниці затікання жовтого кольору по стінах у приміщеннях кімнат, що свідчить про псування крім стелі ще й стін квартири позивача. Тому, визначений обсяг проведених будівельних робіт по заміні шпалер на стелі та стінах відповідає обсягу завданих позивачу збитків.

Крім того, заперечуючи проти наданого позивачем розрахунку завданих збитків відповідачемТОВ «УЮТ-2011», не надано власного розрахунку та обсягу необхідних ремонтно-будівельних робіт для відновлення квартири позивача.

Наведене випливає також з приписів ч.2 ст.1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Колегія суддів вважає слушними заперечення відповідача стосовно визначення у кошторису податку на додану вартість в сумі 5833,82 грн, з огляду на те, що ремонтно-будівельні роботи фактично не проведені, стягнення вартості податку на додану вартість, як і покриття адміністративних витрат будівельної організації є недоречним, оскільки це лише ймовірні не прямі витрати, які при проведені ремонтних робіт позивач може й не понести.

Що стосується, заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог до відповідачів ТОВ «УЮТ-2011», Управління благоустрою та житлової політики Виконкому Криворізької міської ради про зобов`язання провести капітальні ремонтні роботи покрівлі буд.АДРЕСА_1 у цьому будинку, а також під`їзду та криші що є цілісною житловою спорудою, то колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову в їх задоволенні таким, що відповідає вимогам законодавства та наявним у справі матеріалам.

Як видно з Акту комісійного обстеження від 26 вересня 2011 року та відповіді КП «ЖЄО №14» від 17 листопада 2015 року будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі Управління благоустрою та житлової політики Виконкому Криворізької міської ради, капітальний ремонт покрівлі проводився у березні 1999 року. Згідно додатку 5 до наказу №76 від 17 травня 2005 року «Про затвердження правил утримання житлових будинків т прибудинкових територій» строк експлуатації до проведення капітального ремонту даху, що покритий «Волокнистим шифером» визначений у період 30 років. Тобто, період обов`язкового проведення капітального ремонту покрівлі будинку, з урахування дат останнього капітального ремонту 1999 року ще не настав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачеві, суд врахував роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та належним чином обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 300 гривень, який відповідачем в апеляційній скарзі не спростовано.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням доведеності бездіяльності ТОВ «УЮТ 2011» стосовно тривалого протікання даху шиферної покрівлі в будинку позивача, що доводиться актами та відповідями відповідача про майбутній ремонт та постановку в чергу, відбувалось тривале систематичне затікання стелі у квартирі позивача від природніх опадів, що завдавало йому нервові потрясіння та необхідність звертатися до державних установ, щоб «бути почутим», задля проведення ремонтних робіт відповідачем, відчуваючи безпорадність протягом тривалого часу та необхідність жити разом із членами своєї родини у незадовільних умовах житла, сирості, відчуваючи незручності, та розпач від псування майна, та порушення естетичного вигляду із діркою у стелі, колегія суддів вважає, що з урахуванням тривалого проміжку часу бездіяльності відповідача з липня 2014 року по час розгляду справи, із дотриманням принципу законності, справедливості та співмірності визначити компенсацію завданої позивачу шкоди в сумі 5000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено без повного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів, із порушенням норм матеріального законодавства, тому підлягає скасуванню на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягненню з ТОВ «УЮТ-2011» на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданих залиттям збитків в сумі 40349,44 грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору, проте позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача ТОВ «УЮТ-2011» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 2756,00 грн., виходячи з розрахунку двох позовних вимог ( 551,20 х2 + 150% х551,20х2).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» на користь ОСОБА_1 у відшкодування збитків завданих залиттям в сумі 40349,44 грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» на користь держави витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 2756,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 04 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: