ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2506/19 Справа № 208/6105/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_1 ,

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз», про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок спричинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь вартість відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу та витрати на оплату експертного автотоварознавчого дослідження /а.с.2-3/.

В обгрунтування позову зазначено, що 03 березня 2016 року о 12 год. 00 хв., в місті Дніпродзержинську на вулиці Сировця з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «КІА» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого належний ОСОБА_3 автомобіль «Mitsubishi Outlander» державний номер НОМЕР_2 зазнав механічні пошкодження. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Outlander» складає 98 377,57 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу вказаного автомобіля становить 185 036,45 грн. 04 березня 2016 року між ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого кредитор передає новому кредитору вимогу, а новий кредитор приймає її, та набуває право вимоги до осіб, відповідальних за спричинення кредитору матеріального збитку, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 березня 2016 року в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області на вул.Сировця, буд.№ 9 за участю автомобілів «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля «Kia Carnival» д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 На підставі рахунку № 1 від 01 вересня 2016 року, чеку від 01 вересня 2016 року, акту виконаних робіт № 1 від 14 вересня 2016 року, фактичних витрат позивача на відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля складає 150 624 грн. Цивільна-правова відповідальність водія винної особи у ДТП ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» згідно страхового полісу АІ/4964984, яка виплатила на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн., що складає максимальний ліміт відповідальної страховика за шкоду заподіяну майну потерпілих внаслідок ДТП за полісом АІ/4964984. З огляду на те, що заподіяний збиток був частково відшкодований позивачу страховиком в розмірі 49 000 грн., то залишок матеріального збитку становить 101 624 грн., який просить суд стягнути з відповідача, а також витрати на оплату експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 000 грн., судовий збір у розмірі 1 027 грн., витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 4 000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року заявлені позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 377, 57 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 704, 80 суму судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн., усього - 53 082, 37 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с.157-160/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки на час відступлення права вимоги у відповідача були відсутні будь-які зобов`язання перед ОСОБА_3 /а.с.162-167/.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися, будь-яких заперечень проти доводів апеляційної скарги суду надано не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2016 року о 12 год. 00 хв., в місті Дніпродзержинську на вулиці Сировця за участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «КІА» реєстраційний номер НОМЕР_1 та водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Mitsubishi Outlander» державний номер НОМЕР_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого належний ОСОБА_3 автомобіль «Mitsubishi Outlander» державний номер НОМЕР_2 зазнав механічні пошкодження.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. /а.с.4-5/.

З матеріалів вбачається, що транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3

Відповідно до висновку № 1905/16/16 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 23 травня 2016 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Outlander» складає 98 377,57 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу вказаного автомобіля становить 185 036,45 грн. /а.с.8-10/.

04 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого кредитор передає новому кредитору вимогу, а новий кредитор приймає її, та набуває право вимоги до осіб, відповідальних за спричинення кредитору матеріального збитку, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 березня 2016 року в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області на вул.Сировця, буд.№ 9 за участю автомобілів «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля «Kia Carnival» д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 /а.с.11-12/.

Пунктом 4 зазначеного договору передбачено, що ОСОБА_2 зобов`язується відремонтувати власними силами, та за власний кошт належний ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль «Mitsubishi Outlander», що був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_2 надав суду рахунок № 1 від 01 вересня 2016 року, чек від 01 вересня 2016 року, акт виконаних робіт № 1 від 14 вересня 2016 року, де його фактичні витрати на відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля складають 150 624 грн.

Згідно наданих суду документів вбачається, що цивільна-правова відповідальність водія винної особи у ДТП ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» згідно страхового полісу АІ/4964984, яка виплатила на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн., що складає максимальний ліміт відповідальної страховика за шкоду заподіяну майну потерпілих внаслідок ДТП за полісом АІ/4964984 /а.с.14, 15/.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки у позивача є право на отримання від відповідача відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з набуттям права кредитора у даних зобов`язаннях за договором відступлення права вимоги.

Проте з даним висновком колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що договір про відступлення права вимоги було укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 04 березня 2016 року, тобто за цим договором ОСОБА_2 перейшло право кредитора на відшкодування матеріальної шкоди від винної особи.

Однак, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення лише 02 червня 2016 року відповідно до постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року.

Тобто, на час укладання договору відступлення права вимоги не було визначено основного боржника у виниклих зобов`язаннях. Крім того, на час укладення зазначеного договору пошкоджений автомобіль не було відремонтовано та відсутній висновок експерта щодо визначення вартості спричиненого матеріального збитку. Таким чином, даним договором також не визначено об`єму зобов`язання яке перейшло до нового договору, оскільки відсутня сума завданої шкоди.

Так, відповідно ст.514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, на момент укладання договору про відступлення права вимоги будь-яких зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 не існувало, оскільки відповідача визнано винним лише 02 червня 2016 року та сума завданого збитку визначена висновком експерту від 23 травня 2016 року, тобто вже після укладання зазначеного договору.

Таким чином, як вбачається з позовних вимог ОСОБА_2 спір між ним та ОСОБА_1 виник з деліктних (глва 82 ЦК України), а не з договірних правовідносин, і на час укладаня договору про відступлення права вимоги від 04 березня 2016 року, цивільно-правова відповідальність відповідача щодо його обов`язку відшкодувати шкоди ОСОБА_3 судовим рішенням не встановлена, в зв`язку з чим останній не мав правових підстав на передачу права, яке йому ще не належало.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки за договором про відступлення право вимоги було передано новому кредитору право на відшкодування матеріальної шкоди, яке не належало первісному кредитору на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням вищевикладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України та враховуючи задоволення апеляційної скарги з позивача підлягає стягненню судовий збір за її подання на користь ОСОБА_1 у розмірі 1 540, 50 грн.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року - скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 540, 50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров