У Х В А Л А

01 березня 2019 року

м. Київ

справа № 760/19209/17-ц

провадження № 61-3648ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу представника малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

До Верховного Суду надійшла вищевказана касаційна скарга.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона не в повній мірі відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України у редакції Закону України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-2 Конституції у Верховному Суді та судах касаційної інстанції з 01 січня 2017 року здійснюється виключно адвокатами.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно статті 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Частиною першою статті 59 ЦПК України передбачено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Частиною третьою статті 59 ЦПК України передбачено, що законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

Із заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є малолітніми.

До касаційної скарги додано ордери на представництво ОСОБА_3 інтересів малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зокрема, у Верховному Суді, видані самими малолітніми, а не їх законним представником.

Отже, на виконання положень частини третьої статті 392 ЦПК України особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно надати документи, які підтверджують його повноваження представляти інтереси малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Верховному Суді із урахуванням статей 59, 62 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та встановити заявнику строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу представника малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року залишити без руху.

Надати заявникові строк для усунення зазначених вище недоліків до 01 квітня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель