Постанова

Іменем України

11 березня2019 року

м. Київ

справа №469/911/15-ц

провадження № 61-32061св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Алгей-Агро»,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Адмірал-Агро»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_4, на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2017 року у складі судді Старчеус О. П. та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Алгей-Агро» (далі - ТОВ «Алгей-Агро»), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Адмірал-Агро» (далі - ТОВ «Адмірал-Агро») про розірвання договору оренди.

Позов мотивовано тим, що 22 березня 2008 року між ним та ТОВ «Алгей-Агро» укладено договір оренди земельної ділянки площею 19,41 га, що належить позивачу строком на 10 років, який зареєстровано 23 червня 2008 року у Березанському реєстраційному окрузі Миколаївської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК».

Згідно з умовами договору передбачено орендну плату в розмірі 3 000,00 грн на рік за одну земельну ділянку, яка сплачується у грошовій та натуральній формі за домовленістю сторін після збору урожаю з 15 серпня по 31 грудня.

Посилаючись на те, що відповідач систематично не сплачує орендну плату та не обробляє земельну ділянку з 2013 року, що є істотним порушенням умов договору, позивач просив розірвати договір оренди землі.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивачем не доведено факт систематичної протягом трьох років, невиплати орендної плати відповідачем, а тому правові підстави для розірвання договору оренди відсутні.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, належно оцінив надані на їх підтвердження докази та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для дострокового розірвання, укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

У червні 2017 року ОСОБА_5 - представник ОСОБА_6 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не надали належної правової оцінки доказам у справі, ухвалили рішення яке не відповідає закону та встановленим у справі обставинам. Не надали належної правової оцінки тій обставині, що ТОВ «Алгей-Агро» з червня 2012 року не обробляє земельну ділянку позивача з власної ініціативи. Позивач не порушував умови договору оренди спірної земельної ділянки та не перешкоджав відповідачеві у користуванні належною йому ділянкою. Судом не застосовано приписи статті 651 ЦК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі».

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Березанського районного суду Миколаївської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року касаційна скарга разом з матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

22 березня 2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Алгей-Агро» укладено договір оренди землі площею 19,41 га, строком на 10 років з щорічною сплатою орендної плати у сумі 3 000,00 грн. Орендна плата сплачується у грошовій та натуральній формі за домовленістю сторін.

Пункт 29 вказаного договору передбачає обов'язок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 38 договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Актом обстеження земельної ділянки Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області від 08 листопада 2013 року встановлено, що земельні ділянки, які перебувають в оренді ТОВ «Алгей-Агро» обробляються невідомою особою.

Проведеною Державної інспекцією сільського господарства в Миколаївській області перевіркою щодо самовільного зайняття земельних ділянок, що перебувають в користування відповідача, встановлено, що ТОВ «Адмірал-Агро» здійснило реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, які вже знаходились у користуванні ТОВ «Алгей-Агро», що фактично є подвійною реєстрацією земельних ділянок.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2015 року, визнано протиправною та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Березанського районного управління юстиції Миколаївської області про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за ТОВ «Адмірал-Агро», зокрема рішення №5675675 від 07 вересня 2013 року, прийнятого на підставі договору оренди земельної ділянки площею 19,41 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладеного 10 липня 2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Адмірал-Агро».

Норми права, які регулюють спірні правовідносини:

Згідно з частиною шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено систематичного невиконання відповідачем умов договору оренди землі.

Суди встановили, що з середини 2013 року ТОВ «Алгей-Агро» було позбавлене можливості обробляти орендовану земельну ділянку, отримувати з цього дохід, а відповідно, сплачувати орендну плату за її використання.

Позивач отримував орендну плату до 2013 року в розмірі, передбаченому договором оренди.

За таких обставин висновки суду першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, відповідають встановленим у справі обставинам, а оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, підстави для їх скасування відсутні.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи заявника вже були предметом розгляду судом апеляційної інстанції та мотивовано ним відхилені, зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська