Дата документу 29.05.2019 Справа № 321/403/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №321/403/19 Головуючий у 1 інстанції: Машкіна Н.В.
Провадження № 22-ц/807/1854/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, боржник: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, боржник: ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог зазначила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по29.05.2018 року. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з нею. ОСОБА_2 матеріальну допомогу надає нерегулярно та не в повному розмірі.

На підставі зазначеного просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, допустити негайне виконання в межах платежу за один місяць.

Ухвалою судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що її вимоги ґрунтуються на нормах ч. 5 ст.183 СК України, просить скасувати ухвалу судді та відкрити провадження у справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що викладена в заяві ОСОБА_1 вимога про стягнення аліментів не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.ч. 1,2 ст. 160 ЦПК України)

Судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України); заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За приписами ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Отже, вимогами чинного законодавства у разі невідповідності вимог, заявлених стягувачем, вимогам, щодо яких може бути виданий судовий наказ, не передбачено відмови у відкритті провадження, а зазначені обставини можуть бути підставою для відмови у видачі судового наказу.

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу суду не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимога ОСОБА_1 про відкриття провадження за її заявою не підлягає задоволенню як така, що не ґрунтується на нормах ст. 374 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2019 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: