Справа№592/1974/19
Провадження №2/592/1994/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» (місцезнаходження: 40004, м. Суми, вул. Горького, 21) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що вона - ОСОБА_1 є власником 59/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Крім чоловіка позивача ОСОБА_3 , в житловому приміщенні за вищевказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який 27.10.2006 року уклав шлюб з донькою позивача ОСОБА_4 . Проте, після укладення шлюбу, відповідач фактично не перебував за місцем своєї реєстрації та не цікавився даним житловим приміщенням, оскільки весь час проживав зі своєю сім`єю в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Наявність реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , створює позивачу перешкоди у користуванні належною їй на праві власності частиною житлового будинку, оскільки остання позбавлена можливості отримати житлову субсидію. Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 07.02.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільні справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідач ОСОБА_2 , повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив про відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання позову в повному обсязі.

Представник Управління «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради, будучи сповіщений про час та місце судового розгляду справи, до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 59/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних, господарчих та побутових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Договором дарування житлового будинку серія НОМЕР_3, посвідченого Другою Сумською державною нотаріальною конторою від 26.04.2005 року, реєстраційний номер №1-388, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4).

З Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31.01.2019 року вбачається, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою також підтверджується копією Будинкової книги та Посвідкою на постійне місце проживання (а.с.11-13,15).

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.12.2018 року по справі №525/1507/18, було розірвано шлюб, зареєстрований 27.10.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис №2211, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.6-7). З даного рішення вбачається, що подружжя Мансурових проживало за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно Акту-довідки, складеного депутатом Великобагачанської селищної ради ОСОБА_6 від 18.06.2015 року, ОСОБА_2 , разом з донькою ОСОБА_7 , 2006 р.н., дійсно проживають по АДРЕСА_4 без реєстрації (а.с.8).

Згідно Актів від 05.11.2018 року та 29.01.2019 року, складених депутатом Великобагачанської селищної ради ОСОБА_8 в присутності сусідів-свідків, ОСОБА_2 , 1962 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , однак за даною адресою не проживає з 2010 року по даний час; фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 (а.с.9-10).

Враховуючи викладене, а також те, що позивач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами довела, що ОСОБА_2 більше року, без поважних причин, не проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , однак залишається бути зареєстрованим за вказаною адресою, що позбавляє позивача можливості отримати житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг і тим самим порушує права володіння, користування і розпорядження належним їй майном, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання ОСОБА_2 , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_3 .

Крім того, відповідач ОСОБА_2 надав суду письмову заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, керуючись ст. 206 ЦПК України, так як визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ковпаківський районний суд м. Суми до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко