Справа № 486/91/19
Провадження № 2/486/220/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.

при секретарі Кучмар В.С.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,

без участі сторін

ВСТАНОВИВ:

11.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.12.2007 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує, що спільне життя не склалось оскільки вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у звязку з чим шлюбні відносини фактично припинили у липні 2018 року. Вважає, що шлюб існує формально а тому просить про його розірвання. Окрім того вказує, що з моменту припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому просить стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, до повноліття дитини.

В судове засідання сторони не зявилися, направили письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач вказує, що підтримує позовні вимоги та просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - ОСОБА_2, відповідач зазначив, що визнає позов у повному обсязі. На примирення сторони не згодні

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Гречишникова) ОСОБА_5, перебувають у шлюбі зареєстрованому 07.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 376 (а.с. 6).

Сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).

Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього. На примирення сторони не згодні.

Враховуючи позиції сторін, суд вважає, що подальше збереження сімї є недоцільним, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище.

Таким чином, у відповідності до ст. 113 СК України, позивачу ОСОБА_1 після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище ОСОБА_1.

Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Окрім того, позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на її утриманні.

Частинами другою та третьою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України).

Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою зобов'язаний нести витрати по утриманню сина та забезпечувати прожитковий мінімум для дитини.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що дитини подружжя ОСОБА_1 проживає з позивачем.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

На підставі ч. 2 ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сторонами визнано, що їх неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2019 року і до його повноліття.

Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно п.1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем при зверненні до суду за вимогою про розірвання шлюбу був сплачений судовий збір в сумі 704.80 грн., який, у звязку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на її користь (а.с. 1).

Зважаючи на те, що за позовною вимогою про стягнення аліментна позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3) ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 110, 105, 112-115, 182, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 2-13, 76-81, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, задовольнити у повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 07 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 376, розірвати.

ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця селища Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2019 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця селища Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_6, витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця селища Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави (р/р 0010, код КЕКД 22030001, "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)", отримувач державний бюджет м. Южноукраїнська, код 37753202, банк одержувача - ГУДСКУ в Миколаївській області, МФО банку 826013 ) судовий збір розміром - 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп..

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_7