ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3011/19 Справа № 209/1081/16 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживача, визнання неналежним переказу грошових коштів та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що вона понад 10 років була клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» (мала в користуванні зарплатну та кредитну картки зазначеної банківської установи) стала жертвою шахрайства з боку невідомих осіб та, у подальшому, зазнала переслідувань фінансового характеру з боку ПАТ КБ «Приватбанк».

У березні 2011 року при переоформленні зарплатної картки (банк, згідно програми роботи з клієнтами, через певний період часу здійснює заміну карток), вона за пропозицією менеджера ПАТ КБ «Приватбанк» м.Дніпродзержинська, також отримала у користування кредитну картку "Mastercard gold" НОМЕР_2 (картка була запропонована їй менеджером банку, як додатковий банківський продукт). Питання щодо отримання кредитної картки в банку вона не ініціювала. На зазначеній картці банківською установою був встановлений кредитний ліміт грошових коштів у сумі 20 000 (двадцять тисяч гривень).

З моменту отримання картки та у подальшому, вона жодного разу нею не скористалася. Крім зазначеної кредитної картки в зазначеній банківській установі вона також оформила «Золоту картку» НОМЕР_1 - соціальну (пенсійну), якою користувалася до серпня 2015 року. Ця картка була оформлена на ім'я її доньки ОСОБА_2. 07 березня 2015 року з кредитної картки "Mastercard gold" НОМЕР_2 невідомими особами були зняті грошові кошти у сумі близько 20 600 (двадцяти тисяч шестисот грн.). Перед цим, теж 07 березня 2015 року злочинці вірогідно намагалися отримати доступ і до соціальної - «Золотої картки» НОМЕР_1, оформленої на її доньку ОСОБА_2 Однак, на момент скоєння злочину, на зазначеній картці в наявності була невелика сума грошових коштів - за кілька днів до того з зазначеної картки грошові кошти були зняті особисто нею для придбання дитині ліків. Невідомим їй чином (ймовірно маючи доступ до інформаційних масивів «Приватбанку», можливо через працівників «Приватбанку») злочинці отримали інформацію щодо відсутності грошових коштів на картці НОМЕР_1, та заволоділи грошовими коштами, які були зараховані на іншу картку - кредитну картку "Mastercard sold" НОМЕР_2.

Неправомірне заволодіння грошовими коштами з кредитної картки "Mastercard gold" ПАТ "Приватбанк" невідомими особами (особою) розпочалося після о 22-00 год.- на її адресу надійшло смс - повідомлення,- про що вона негайно о 22-06 год. поставила до відома оператора «гарячої лінії» «Приватбанку» за номером «3700». Оператор під час розмови повідомила, що вона перевірить інформацію щодо можливого зняття грошових коштів та здійснить необхідні заходи для блокування зазначеної кредитної карти. Ця процедура була фактично виконана нею на стадії скоєння злочину.

З березня 2011 року - з моменту отримання зазначеної кредитної картки, вона жодного разу не користувалася, тобто грошові кошти з неї «не знімала».

Згідно з інформацією, отриманою нею з автоматизованої системи ПАТ КБ «Приватбанк», рух грошових коштів (трансфер) з кредитного рахунку НОМЕР_2 відбувся 07.03.2015р. о 22:42:44 (15 236 грн), о 22:50:28 (4 837,04 грн) та о 23:11:49 (530.40 грн.), а потім ще двічі о 23:10 та 23:30.

Проведений аналіз матеріалів даної виписки дозволяє зробити висновок про те, що оператор «Приватбанку» після отримання від неї завчасного повідомлення не вжив необхідних заходів для блокування грошових коштів, якими заволоділи невідомі особи (особа).

Ввечері 07 березня 2015 року вона знаходилася на роботі та потім вдома (що можуть підтвердити колеги по роботі та сусіди), ні вона, ні уповноважені нею особи ніяких операцій з кредитними коштами, які знаходилися на кредитному рахунку НОМЕР_2 не здійснювали. Будь-яким третім особам інформацію щодо ПІН-коду, CW-коду та інших даних обмеженого доступу, які дозволяють здійснити доступ до кредитного рахунку НОМЕР_2, не повідомляла.

На її звернення з цими питаннями до Національного банку України 12.10.2015р., отримала наступні роз 'яснення.

Так, відповідно до п. 7 глави II Положення банк зобов'язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачу примірник договору, правила користування електронним платіжним засобом та тарифи банку на обслуговування електронного платіжного засобу.

Згідно з п. 3 глави 6 «Положення», банк зобов'язаний повідомляти користувача про здійснення операції з використанням електронного платіжного засобу (оспорювальна норма - банк надіслав смс-повідомлення користувачу, але не переконався чи особисто користувач проводить операцію).

Згідно з п. 6. Глави 6 Положення, з часу повідомлення банківської установи користувачем, ризик збитків від здійснення операції за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Після повідомлення оператора КБ «Приватбанк» на номер телефону гарячої лінії «3700», блокування руху грошових коштів з відкритого на її ім'я кредитного рахунку НОМЕР_2 не відбулося. Грошові кошти без її відома були перераховані на інші рахунки.

Вважає, що адміністратори ПАТ КБ «Приватбанк» не вжили достатніх заходів для блокування кредитної картки та внаслідок неналежного виконання посадових обов'язків допустили заволодіння третіми особами розміщеними на ній грошовими коштами у сумі понад 20 000 грн.

09 березня 2015 року вона звернулася з письмовою заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» та попросила повідомити про порядок подальших дій, а саме: призупинення нарахування відсотків за вказаним кредитом та нарахування штрафних санкцій, а також проведення службової перевірки щодо встановлення обставин можливого заволодіння третіми особами інформацією, що становить банківську таємницю, внаслідок чого відбулося заволодіння ними грошовими коштами, розміщеними на кредитній картці "Mastercard gold" НОМЕР_2 для стягнення з них вказаних грошових коштів.

Відповідно з письмовою заявою до ПАТ «Приватбанк» вона раніше звернутися не могла, оскільки 07 березня 2015 року після 22:00 банк вже не працював, а 08 березня 2015 року - був офіційний неробочий день, - коли зранку вона під'їхала до банківської установи «Приватбанку» у м. Дніпродзержинську, розташованої за адресою: пр-т Леніна,буд. 43, охорона зазначеної установи їй повідомила, що банк не працює.

Разом з тим, 08 березня 2015 року в неї прийняли заяву про вказані протиправні дії в колишньому Дніпродзержинському МУ ГУ МВСУ в Дніпропетровській області, та за результатами її розгляду, зареєстрували кримінальне провадження № 0000074, передбачене ч.І ст.190 КК України.

Про реєстрацію зазначеного провадження органами МВСУ, вона проінформувала ПАТ КБ «Приватбанк» у своїй заяві від 08 березня 2015 року

На вказану вище заяву, ПАТ КБ «Приватбанк» їй до 05 жовтня 2015 року було надано шість однакових відповідей, в яких висловлювалося прохання «зачекати ще трохи з відповіддю. Спеціалісти головного офісу ПАТ КБ «Приватбанк» шукають необхідну інформацію в архівах і програмних комплексах банку та проводять перевірку даних. Як тільки вони закінчать цю роботу, буде надано повну відповідь на її запит. Уся найкоротша інформація буде надана в найкоротші строки».

В усних розмовах із працівниками банку теж конкретної відповіді про хід перевірки її заяви вона не отримала.

Разом з тим, з пенсійної картки «Приватбанку» НОМЕР_1, відкритої на ім'я її доньки ОСОБА_2, без її згоди, співробітниками «Приватбанку» у 2015 році було знято 400 грн.

16 жовтня 2015 року та 20 листопада 2015 року на її адресу невідомі працівники ПАТ «Приватбанк» принесли повідомлення про те, ще «Банк має намір звернутися до суду» з вимогою погасити борг у сумі вже 30 383 грн 13 коп.

Вважає, що претензії ПАТ «КБ «Приватбанк» не обґрунтовані, оскільки нею було вжито усіх заходів для запобігання незаконного заволодіння третіми особами грошовими коштами, розміщеними на кредитній картці "Mastercard gold" НОМЕР_2.

Оскільки вона не мала ні яких зобов'язань перед третіми особами, переказ грошових коштів у відповідності до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» є неналежним. Перераховувати їм грошові кошти з кредитної картки НОМЕР_2 вона на меті не мала, третіх осіб на це не уповноважувала.

На підставі вищенаведеного, просила визнати переказ грошових коштів 07 березня 2015 року з кредитної картки № НОМЕР_2 на рахунки третіх осіб за допомогою Мерчанта «Альфа банку» (платіжного шлюзу) неналежним; визнати дії банка щодо стягнення з неї заборгованості та відшкодування грошових коштів у сумі 20 600 грн, а також нарахованих за цей час пені та штрафних санкцій, неправомірними, оскільки працівниками банку не було вжито своєчасних заходів для блокування грошових коштів, розміщених на кредитній картці «Mastercard Gold» № НОМЕР_2 після її завчасного повідомлення для запобігання незаконного заволодіння грошима третіми особами та початком 09 березня 2015 року органами МВС України за зазначеним фактом злочинних дій кримінального провадження № 0000074; відшкодувати їй як неналежному платнику пеню в розмірі 0, 1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок у розмірі 6 600, 00 грн; відшкодувати їй та її дитині ОСОБА_2 незаконно зняті з «Золотої картки» № НОМЕР_3, грошові кошти у сумі 400, 00 грн; відшкодувати їй та її дитині завдану зазначеними діями адміністрації банку моральну шкоду у розмірі 15 000,00грн; відшкодувати завдану їй адміністрацією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за мовною (національною) ознакою моральну шкоду, яку вона оцінює у 15 000, 00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Визнано неналежним переказ грошових коштів, що відбувся 07 березня 2015 року з кредитної картки ОСОБА_1 «Mastercard Gold» № НОМЕР_2 на рахунки третіх осіб за допомогою Мерчанта «Альфа банку» (платіжного шлюзу) в сумі 20 600, 00 грн.

Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості та відшкодування грошових коштів у сумі 20 600, 00 грн, що розміщувалися на «Mastercard Gold» № НОМЕР_2, а також нарахованих за цей час пені та штрафних санкцій.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 зняті з картки шляхом автоматичного списання коштів для погашення простроченої заборгованості - «Золотої картки» № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 400, 00 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати у частині задоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки держатель карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти, так як наявність доступу до вказаних даних у третіх осіб можлива виключно через їх розголошення власником платіжної картки.

20 лютого 2019 року ОСОБА_1 в порядку передбаченому положеннями ст.360 ЦПК України подала відзив на апеляційну скаргу, який мотивувала тим, що суд першої інстанції обгрунтовано врахував відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому дійшов вірного висновку про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунків, у зв'язку із чим вони підлягають поверненню.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в оскаржуваній частині з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 березня 2011 року відповідачем було відкрито картковий рахунок НОМЕР_2 «Mastercard gold» на ім'я позивача. Даний рахунок було відкрито при отриманні позивачем зарплатної картки.

Грошовими коштами, які перебували на вказаних банківських рахунках позивач не користувалася, про що свідчить виписка про рух коштів з банківських рахунків (т.1, а.с.169-173).

07 березня 2015 року, о 22:42 годині відбулося зняття 15 236.0 грн, о 22-50 годині відбулося зняття 4 837.04 грн., о 23.11 год. - зняття з кредитної картки позивача 530 грн. 40 коп. (т.1, а.с.172-173,174).

В судовому засіданні першої інстанції відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що позивач вчиняла будь-які розпорядження про списання грошових коштів із своїх рахунків, також як і нічим не підтверджено, що вона вчиняла будь-які дії, що могли б призвести до списання грошових коштів, зокрема не доведено що вона складала платіжні доручення та скеровувала їх до ПАТ «КБ «ПриватБанк», ані письмово, ані у електронному з використанням електронної системи «Приват24», або у будь-який інший спосіб.

В своїх поясненнях позивач вказувала, що намагання здійснити зняття коштів з її рахунків відбулися ще о 22 годині. На що вона негайно повідомила гарячу лінію ПАТ КБ "Приватбанк" за номером "3700" про неправомірне зняття коштів з її рахунків. Отримала відповідь оператора про перевірку наданої позивачем інформації.

08 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про вчинення злочину по факту заволодіння її грошовими коштами із картки до Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (т.1, а.с.24-25,26).

Згідно відповіді, наданої слідчим СВ Дніпродзержинського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 23 березня 2016 року, проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 000074, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_1 від 08 березня 2015 року, за фактом того, що невстановлені особи в період часу з 13.45 год. до 22.30 год. 07 березня 2015 року шляхом обману заволоділи грошовими коштами з кредитної картки ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_1 у сумі 20 000 грн.

14 січня 2016 року за вих. номером 38/457 вказане кримінальне провадження направлено до Дніпродзержинської місцевої прокуратури. Відповідно до наявної в Дніпродзержинського ВП інформації, згідно постанови про визначення підслідності Дніпродзержинської місцевої прокуратури змінено підслідність кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 000074 від 09.03.2015 року за ч.3 ст. 190 КК України, яку визначено за Конотопським ВП ГУНП в Сумській області (т.1, а.с.27).

12 жовтня 2015 року позивач звернулася із заявою до НБУ про отримання інформації про вжиті заходи по її заяві про неправомірне заволодіння її грошовими коштами (т.1, а.с.19-20).

На своє звернення отримала відповідь, в якій вказано:"...Відповідно до пункту 3 УІ Положення банк зобов'язаний у спосіб, передбачений договором, серед іншого, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов'язку з інформування користувача про здійснення операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк..." (т.1, а.с.22-23).

На неодноразові звернення позивача до керівництва ПАТ КБ "Приватбанку" та його відділень в м. Дніпродзержинську: 07 березня 2015 року (т.1, а.с.51), 20 жовтня 2015 року (т.1, а.с.13-14) , 28 грудня 2015 року (т.1, а.с.34), 09 грудня 2015 року (т.1, а.с.35), 30 жовтня 2015 року (т.1, а.с.42-43), 23.11.2015 року (т.1, а.с.45-46), листами від: 14 січня 2016 року, від 06 січня 2016 року (т.1, а.с.36), від 18 березня 2015 року (т.1, а.с.52), від 04 квітня 2015 року (т.1, а.с.53), від 30 травня 2015 року (т.1, а.с.54), від 27 червня 2015 року (т.1, а.с.55), від 25 липня 2015 року (т.1, а.с.56), від 19 вересня 2015 року (т.1, а.с.57), отримувала відповідь про проведення перевірок, тоді як листами від 03 листопада 2015 року (т.1, а.с.47), від 02 грудня 2015 року (т.1, а.с.48), від 29 грудня 2015 року (т.1, а.с.49) повідомлення про відмову у задоволенні її заяви, зауважуючи на необхідності сумлінного виконання клієнтом умов зберігання та використання інформації в каналу зв'язку, посилаючись на внутрішні «Умови і правила надання банківських послуг».

Відповідач здійснив автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті 51**19 в сумі 400 грн. (т.1, а.с.166).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.1066, 1071, 1073, 1092, 1213 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положенням "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженим постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року, прийшов до обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що позивач несвоєчасно вжила необхідних заходів, передбачених у даному випадку Умовами і правилами надання банківських послуг, а саме: проінформувала банк про факт втрати її банківської карти, а тому вини відповідача не вбачається, не заслуговують на увагу є надуманими та безпідставними, оскільки позивач відразу, дізнавшись про зазначений факт, звернулась до чергового оператора банку за телефонним номером 3700 з проханням заблокувати карту та повідомила про факт несанкціонованого списання коштів. Відповідно до п. 6.7, 6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого Постановою правління Національного банку України 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувались або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та за необхідності, відновляє залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо платіжний засіб було викрадено без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка не дає змоги ініціювати платіжні операції.

Аналогічний правовий висновок підтверджується позицією, висловленою у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 61-16504св18, від 23 січня 2018 року у справі № 61-1856св17.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на помилковість висновків суду про задоволення позову, оскільки матеріалами справи не встановлено, а в судовому засіданні першої інстанції не було підтверджено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа, також не заслуговують на увагу суду, оскільки скаржник не скористався своїм процесуальним правом, визначеним ст.81 ЦПК України, зокрема не надав доказів, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, тобто не можна говорити про вину позивача, як підставу цивільно-правової відповідальності (постанова Верховного Суду України у справі № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення в оскаржуваній частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Судові витрати, понесені відповідачем у зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова