ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/4876/17
Провадження № 22-ц/4820/392/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю позивача ОСОБА_4 і її представника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/4876/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2018 року (суддя Швець О.Д., повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частину квартири та усунення перешкод у користуванні квартирою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

15 вересня 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_6 за спільні кошти придбали дві квартири у будинку АДРЕСА_2 загальною площею 22,2 кв.м і квартиру №4 загальною площею 44 кв.м.

У 2015 році у встановленому законом порядку здійснено реконструкцію квартир і їй видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Після реконструкції площа квартир змінилася. Загальна площа квартири №3 складає 40,4 кв.м, житлова - 17,6 кв.м, загальна площа квартири №4 - 40,4 кв.м, житлова - 12,6 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13 квітня 2017 року проведено поділ спільного майна подружжя і визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири №3 та 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і залишено по 1/2 частині зазначених квартир у її власності.

Відповідач чинить перешкоди у користуванні житлом шляхом заборони заходити на подвір'я. ОСОБА_6 постійно проживає у квартирі №4 та перешкоджає їй користуватись квартирою №3.

18 травня 2017 року відповідачу була направлена пропозиція щодо врегулювання спору та рівнозначного обміну частками у квартирах №3 і №4, на що ОСОБА_6 не погодився.

Спільне проживання неможливе, оскільки відповідач вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство.

Тому, позивач просила припинити право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, що перебуває у спільній частковій власності, зі стягненням з неї відповідної грошової компенсації на користь відповідача. Визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Зобов'язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом вселення у цю квартиру.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом вселення ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2.

В позові ОСОБА_4 про припинення права ОСОБА_6 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та визнання права власності на 1/2 частину зазначеної квартири відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови в позові та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Вважає помилковим висновок суду про об'єднання квартир №3 і №4, оскільки відповідно до правовстановлюючих документів квартири є окремими об'єктами нерухомості. Судом не взято до уваги те, що спільне володіння і користування майном неможливе, кожна квартира є неподільною річчю. ОСОБА_6 належить 1/2 частини квартири №4 по вул. Пушкінській у м. Кам'янці-Подільському і внаслідок припинення права на частину квартири №3 його житлові права порушені не будуть.

У відзиві ОСОБА_6 посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги і просить залишити її без задоволення.

Рішення суду в частині задоволення позову не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 і її представник апеляційну скаргу підтримали.

Відповідач не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_6 під час перебування у шлюбі 28 березня 2001 року за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 22,2 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м. Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_4

Також сторони за спільні кошти подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 28 березня 2001 року набули у власність квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 44 кв.м, жилою площею 39,3 кв.м, право власності на яку зареєстрували за позивачем.

Зазначені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13 квітня 2017 року у справі №676/6877/14 і на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

На підставі зазначеного судового у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя кожному із подружжя належить право власності на 1/2 частину квартири №3 та 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Сторони перебувають у неприязних відносинах і не дійшли згоди щодо порядку користування квартирами. ОСОБА_4 вважає неможливим подальше користування квартирою №3 в режимі права спільної часткової власності з відповідачем.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Рішення про відмову у позові суд першої інстанції мотивував відсутністю підстав для припинення в порядку ст. 365 ЦК України права власності ОСОБА_6 на /1/2 частину вище зазначеної квартири №3, оскільки його частку не можна вважати незначною. Квартира №3 як окремий об'єкт нерухомого майна не існує, оскільки фактично об'єднана з квартирою АДРЕСА_1 і позбавлення його права власності на 1/2 частину квартири завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_6

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

В силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом .

За змістом ст. 319 і ст. 358 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Припинення права особи на частку у спільному майні за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди, є визначальною обставиною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Як вбачається із дослідницької частини висновку №135Е-04/18 від 10 травня 2018 року проведеної у справі судової оціночно-будівельної експертизи (а.с.84), на дату обстеження зовнішні вхідні двері в квартиру №3, які показані на плані БТІ, замуровані та встановлений віконний блок і облаштований газовідвід від газового конвектора. Окремий вхід у квартиру №3 відсутній.

Отже, квартира №3 і квартира №4 хоча і зареєстровані як окремі об'єкти нерухомого майна, проте фактично об'єднані в єдине житлове приміщення, яким користується відповідач.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду, що позбавлення відповідача права на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2, якої фактично не існує, є неможливим.

Установивши, що ОСОБА_6 є власником значної частки - половини квартири, у якій фактично проживає та не має іншого житла у м. Кам'янці-Подільському, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для припинення його права на частку у спірній квартирі, оскільки це завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.

Доводи апеляційної скарги про неможливість виділення належної ОСОБА_4 частки у квартирі №3 в натурі в окреме житлове приміщення з посиланням на встановлену у рішенні Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №676/6877/14) обставину неподільності квартир №3 і №4, не спростовують наведені вище висновки суду.

За встановленої істотності шкоди, яка може бути завдана відповідачу припиненням його права на частку у спільному майні, відсутність технічної можливості реального поділу квартири, не є правовою підставою для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди позивача із висновками суду першої інстанції. Вони не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду і спростовували його висновки.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай