Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3435/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 33 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 278/3435/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 31 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Зубчук І.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом та просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь 13887 грн матеріальної та 10 200 грн моральної шкоди, а всього 24087 грн та відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування вимог позову зазначив, що 30.08.2018 на перехресті проспекту Миру та вулиці Сабурова у м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_2, який керуючи автомобілем «ВАЗ», р.н. НОМЕР_3 здійснив наїзд на належний йому (позивачу) автомобіль «CHRY» р.н. НОМЕР_4. Внаслідок вказаної ДТП його автомобілю завдано механічних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту якого становить близько 400-500 доларів США. Зазначив, що відповідач 30.08.2018 написав розписку про те, що відшкодує шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 до 15.10.2018. Проте до вказаної у розписці дати кошти відповідач не виплатив. Крім того позивач посилався на те, що йому спричинена моральна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку із чим звернувся з вищевказаним позовом до суду. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що зазнав моральних страждань у зв'язку із пошкодженням його майна, небажання відповідача компенсувати йому завдану шкоду виводить його із рівноваги, змушує нервувати, що призвело до невротичного стану і загострення шкірзахворювання (псоріазу), а тому він докладає додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи із наведеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 31 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції незаконно відмовив у позові з підстав, що сума шкоди визначена у розписці у доларах США, а позовні вимоги заявлені в гривнях, керуючись постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 14-134цс18, оскільки обставини у цій справі є відмінними від тих, які зазначені у названій постанові та правовідносини інші. Також вказує, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні моральної шкоди та не надав належної правової оцінки поданим медичним довідкам.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що 30.08.2018 року у м. Житомирі на розі вул. Проспект Перемоги та вул. Сабурова сталася ДТП з вини відповідача, який своїм автомобілем наїхав на його (позивача) автомобіль, що стояв на перехресті по причині червоного сигналу світлофора. ОСОБА_1 вказав, що внаслідок ДТП його автомобіль зазнав механічних пошкоджень і до цього часу не відремонтований. Відповідач одразу визнав свою вину, просив вирішити справу мирним шляхом, страховки на автомобіль не мав і зобов'язався відшкодувати шкоду в розмірі 400-500 дол. США до 15.10.2018. Позивач пояснив, що він погодився на запропоновані умови, оскільки відповідач, як і він, виявився військовим, у них виявились спільні знайомі. Проте, в подальшому ОСОБА_2 припинив виходити з ним на зв'язок, заподіяної шкоди не відшкодував. Пошкодженням автомобіля та діями відповідача йому заподіяно також моральну шкоду, а тому позивач просив задовольнити його вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Він також отримав апеляційну скаргу ОСОБА_1, проте не скористався своїм правом, передбаченим ст. 361 ЦПК України, та відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи 30.08.2018 на перехресті проспекту Миру та вулиці Сабурова у м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2, який керуючи автомобілем «ВАЗ», р.н. НОМЕР_3 здійснив наїзд на автомобіль «CHRY» р.н. НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1

Вказана ДТП сталася із вини ОСОБА_2, який її визнав, що підтверджується складеною ним розпискою (а.с. 5).

Внаслідок ДТП автомобіль «CHRY» р.н. НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1, зазнав механічних пошкоджень, ремонт яких ОСОБА_6 зобов'язався відшкодувати, про що склав розписку.

У розписці від 30.08.2018 ОСОБА_2 вказав, що ДТП сталася із його вини та зобов'язався відшкодувати матеріальні збитки в сумі 400-500 доларів США до 15.10.2018 (а.с. 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст. 95 ЦПК України).

На підтвердження своїх вимог позивач надав розписку, з якої вбачається, що відповідач визнав свою вину у ДТП і розмір заподіяної матеріальної шкоди.

Сумніву щодо достовірності цих обставин у суду не виникає, оскільки відповідач, отримавши як позовну заяву ОСОБА_1 з додатками, так і апеляційну скаргу, будь-яких заперечень не висловив, що свідчить про те, що ним визнаються обставини, зазначені ним у розписці від 30.08.2018.

Оскільки відповідач не виконав умови розписки із відшкодування завданої позивачу шкоди, останній звернуся до суду за захистом свого права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини, а тому кошти, визначені в розписці відповідачем повинні бути повернуті у тій же сумі і грошовій одиниці, в якій він їх отримав від позивача. А оскільки позивач просив стягнути кошти у гривнях, тому суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов'язання.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України позадоговірне, деліктне зобов'язання виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Виходячи із наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини із відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, що проявилися у порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого сталося ДТП. А розписка в даному випадку була складена ОСОБА_6 як гарантія відшкодування ним шкоди ОСОБА_1 із зазначенням обставин нанесення такої шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Положеннями ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Отже, вина відповідача є доведеною, оскільки у розписці він сам її визнав та зобов'язувався сплатити ремонт в повному обсязі (а.с.5).

Водночас, розмір завданої шкоди сторони обумовили в тексті розписки від 30.08.2018, яка становить 400-500 доларів США.

Оскільки позивачем, іншими доказами ніж розпискою, не доведено розмір шкоди, тому суд виходить із мінімальної суми шкоди, визнаної відповідачем, а саме - 400 доларів США.

При цьому колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення шкоди, заявлені у гривневому еквіваленті, підлягають до задоволення, оскільки між сторонами не існувало прямих зобов'язальних правовідносин, тобто позивач не позичав грошові кошти відповідачу у доларах США, сподіваючись на повернення боргу у тій же валюті, а розпискою було обумовлено розмір шкоди у ДТП.

Стягнення грошових коштів лише в одній валюті (гривнях) не призведе до подвійного тлумачення резолютивної частини рішення, не створить перешкод для його виконання, а вирішення спору у цій справі захистить права і законні інтереси позивача.

А тому, враховуючи, що позивач має право вимоги до винуватця ДТП - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 10540грн., що еквівалентно 400 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення (26,35 грн х 400 доларів США).

Вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди колегія суддів виходить з такого.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, пов'язану з душевними стражданнями, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Із матеріалів справи вбачається, що з вини відповідача пошкоджено майно (автомобіль) позивача, відшкодування матеріальних збитків позивач не отримав, поведінка відповідача щодо відмови у відшкодуванні шкоди призводить до душевних переживань позивача, втрати нормального плину життя, пов'язаного із необхідністю захисту прав у суді, ремонтом автомобіля.

А тому колегія суддів, з урахуванням встановлених по справі обставин, вважає, що вимоги позивача щодо моральної шкоди підлягають до часткового задоволення та стягує з відповідача на користь позивача 3000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалено із порушенням положень ст. 376 ЦПК України, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1762,01 грн. судових витрат, понесених ним у зв'язку із поданням позовної заяви та апеляційної скарги до суду, що підтверджується квитанціями наявними в матеріалах справи (а.с. 1, 33).

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 31 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_5, на користь ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, 10540 (десять тисяч п'ятсот сорок) грн. матеріальної шкоди та 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1762,01 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.03.2019.

Головуючий Судді