Справа № 341/575/18
Провадження № 22-ц/4808/733/19
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

04 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретар Турів О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та представника відповідача,

розглянувши заяву судді Девляшевського В.А. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС про поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду від 01 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою апеляційного суду від 02 травня 2019 року по даній справі відкрито провадження, а ухвалою від 08 травня 2019 року після проведення підготовчих дій закінчено та призначено справу до розгляду на 28 травня 2019 року.

03 червня 2019 суддя Девляшевський В.А. подав Судовій палаті з розгляду цивільних справ Івано-Франківського апеляційного суду заяву про самовідвід, мотивуючи тим, що в силу п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України не може брати участі у розгляді цієї справи, оскільки було скасовано ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2017 року в справі за позовом до ПАТ «ДТЕК Західенерго», де суддя Девляшевський В.А. був головуючим.

Бурштинська ТЕС, до первинної профспілкової організації якої якої пред`явлено позов ОСОБА_1 , входить до складу «ДТЕК Західенерго», кінцевим беніфіціарним власником (контролером) якого є ОСОБА_2 .

Встановлено, що постановою Верховного Суду від 08 травня 2018 року в справі №341/1638/16-ц скасовано вищевказану ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2017 року.

У зв`язку із скасуванням згаданої вище ухвали, яка була ухвалена під головуванням судді Девляшевського В.А., Карвацький Р.М. висловлює сумнів у його об`єктивності та неупередженості при розгляді даної справи за його позовом по первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС про поновлення на роботі.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15 жовтня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. "Пуллар проти Сполученого Королівства", 10 червня 1996 року, § 32 , Звіти 1996-III).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, "правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. "Де Куббер проти Бельгії", 26 жовтня 1984 року, § 26, Серія А, № 86).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу).

За принципом, неодноразово викладеним в рішеннях Європейського суду, суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру (рішення від 01.10.1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15.12.2011 року «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» та інші).

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За наведених вище обставин, зважаючи на положення європейського права та ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, колегія суддів приходить до переконання про наявність підстав для задоволення заяви судді Девляшевського В.А. про самовідвід в наведеній справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 39 ,40, 41 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Самовідвід судді Девляшевського В. А. задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС про поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду від 01 квітня 2019 року, передати для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Бойчук І.В.

Девляшевський В.А.

Фединяк В.Д.