Справа № 454/681/18 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/1157/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів ,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд та просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на неповнолітнього сина, з 1/4 частини всіх видів його доходу до 1/6 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі судового наказу від 12.10.2017р. з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, судом не враховано, що в нього є двоє дітей та згідно з рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 лютого 2013 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому просить стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки на двох дітей, тобто по 1/6 частки на кожну дитину. Зазначає, що йому встановлено ІІІ групу інвалідності, а тому йому необхідне постійне лікування. Він ніде не працює та після сплати аліментів у встановленому рішенням суду розмірі, він позбавлений засобів існування, не має за що жити. Йому також потрібні гроші на повсякденне життя.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не врахував його матеріальне становище та стан здоров`я та дійшов передчасного висновку про відмову у позові. Звертає увагу, що йому встановлена третя група інвалідності у зв`язку з чим протипоказана важка фізична праця, несприятливі мікрокліматичні умови, робота з алергенами . Рекомендовано «Д» спостереження, у зв`язку з чим йому постійно потрібні кошти на лікування. Звертає увагу, що у нього не має постійної роботи та сплативши аліменти у визначеному розмірі він фактично позбавлений засобів до існування. Вважає, що справедливим і законним буде розмір аліментів в розмірі 1/6 частини тобто по 1/3 на кожну дитину. Крім цього, звертає увагу, що обов`язок по утриманню дітей лежить на обох батьках. Вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне трактування закону в частині того, що норма п.4 ч.1ст.161 ЦПК України може застосовуватись коли у одного стягувача двоє дітей, а не у відповідача-боржника. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вважає рішення законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Звертає увагу, що інвалідність позивачу встановлена в червні 2016 року, а судовий наказ виданий в жовтні 2017 року. Оскільки у позивача з часу видачі судового наказу не змінився ні матеріальний ні сімейний стан, підстав для задоволення позову у суду не було.

Сторони у справі в судове засідання не з`явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає. .

Судом встановлено, що згідно судового наказу, виданого Сокальським районним судом Львівської області 12.10.2017р. та постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2017р., з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Також з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 12.02.2013р. та постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2013р., свідоцтвом про народження.

Згідно відповіді від 18.01.2018р., копії довідки до акта МСЕК від 07.09.2016р. та довідки лікаря-фтизіатра, ОСОБА_1 хворіє, знаходиться на диспансерному обліку в Сокальському тубкабінеті та йому встановлено ІІІ групу інвалідності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), який є мінімальним для забезпечення першочергових потреб спільної дитини сторін, його сімейний, матеріальний стан та стан здоров`я після видачі судового наказу не змінилися.

Такий висновок суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно положень ст.ст.181, 183 СК України, мінімальний розмір аліментів, які стягуються на одну дитину становить 1/4 частки заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як на підставу зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що в нього ще є неповнолітній син від попереднього шлюбу, на утримання якого, з нього стягуються аліменти, а розмір аліментів на двох дітей не може бути більшим ніж 1/3 частки його доходу.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказана обставина не може бути підставою для задоволення позову про зміну розміру аліментів, оскільки дані положення застосовуються в тому випадку, коли вимога про стягнення аліментів на двох дітей заявлена одним стягувачем.

Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я платника аліментів, в даному випадку позивача.

Позивач не надав суду жодних доказів, які підтверджують зміну його матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я після видачі судового наказу.

Посилання позивача на встановлену інвалідність та витрати на лікування, суд визнає голослівними, оскільки як вбачається з копії довідки МСЕК така встановлена позивачу на строк до 01 серпня 2017 року, доказів про продовження інвалідності та про понесені витрати на придбання ліків в матеріалах справи відсутні.

Відтак позивач не довів обставин на які він посилається як на підставу свої позовних вимог, тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З огляду на відсутність доказів про зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров`я платника аліментів, підстав для зміни розміру аліментів немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.1,375,383,384,389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 07 червня 2019 року.

Головуючий : Мікуш Ю.Р.

Судді: Приколота Т.І.

Савуляк Р.В.