Справа № 583/5529/18
22 травня 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді - Плотникової Н.Б.
при секретарі - Логвиненко Л.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом
до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
про визнання зобов`язання виконаним,
В зв`язку із зростанням курсу долара до національної валюти України гривні вона (позивач) не змогла своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання за кредитним договором згідно графіку платежів. Згідно розрахунку заборгованості, зробленого відповідачем, станом на 30.06.2015 за кредитним договором рахувалася заборгованість в сумі 8866,57 доларів США, яка складалася із заборгованості по тілу кредиту 7260,19 доларів США, заборгованості по процентам 844,44 доларів США, заборгованості по комісії 229,38 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 99,01 доларів США, штраф (фіксована частина) - 11,90 доларів США, штраф (процентна складова) 421,65 доларів США. 21.07.2015 року банк з посиланням на умови договору та ч.2 ст. 1050 ЦК України звернувся з позовною заявою в суд про стягнення з неї ( ОСОБА_1 ) заборгованості за кредитним договором в сумі 8866,57 доларів США. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2015 у справі № 583/2350/15-ц задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з неї (позивача) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 8767,55 доларів США та 2184,75 грн. пені, що з урахуванням курсу долара на дату ухвалення судового рішення склало 195 649,51 грн. Тобто даним судовим рішенням з неї ( ОСОБА_1 ) було достроково стягнуто на користь відповідача заборгованість за кредитним договором: тіло кредиту та всі нараховані відсотки, платежі, штрафні санкції. На виконання судового рішення вона ( ОСОБА_1 ) проводила розрахунки з банком по сумі заборгованості шляхом внесення грошових коштів безпосередньо до банку, де їй постійно повідомляли, що залишок заборгованості існує, хоча чітко не говорили про те, який саме її розмір. Після ухвалення судового рішення від 20.08.2015 вона (позивач) сплатила відповідачу (ПАТ КБ «ПриватБанк») 12 663,01 доларів США, що склало 330281,31 гривні. Не зважаючи на це у відповідача за нею (позивачем) ще обліковується значна сума заборгованості, довідку про розмір якої відповідач відмовляється надавати. Вважає, що нею (позивачкою) в повному обсязі виконані грошові зобов`язання перед банком, оскільки звернувшись до суду із позовною заявою до неї, відповідач використав своє право вимоги на дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, штрафних санкцій, нарахованих за порушення строків виконання грошового зобов`язання за умовами кредитного договору. Такими діями відповідач, як кредитор, змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В той же час рішення суду щодо погашення нею заборгованості за кредитним договором у розмірі 195 649,51 грн. виконано перед банком у листопаді 2017 року. Вона (позивач) повністю виконала грошові зобов`язання перед банком, тому просить позов задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена.
Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений в передбаченому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, справа розглядається в порядку заочного провадження.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.
Таким чином, судом встановлено, що рішення Охтирського міськрайонного суду від 20.08.2015 р. ОСОБА_1 виконано.
03.12.2018 р. АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Охтирського МР ВДВС ГТУЮ в Сумській області з заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просив прийняти до виконання виконавчий документ Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.11.2015 р. по справі № 583/2350/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 195649,51 грн. Постановою начальника відділу Охтирського МР ВДВС ГТУЮ в Сумській області від 04.12.2018 р. відкрито виконавче провадження. (а.с. 87, 88).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідач АТ КБ «Приватбанк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, комісії, штрафів та пені належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України за порушення умов договору, звернувшись у липні 2015 року до суду із позовом про стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника ОСОБА_1
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.
Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач виконала свої кредитні зобов`язання у повному обсязі, оскільки наданими позивачем доказами підтверджено виконання нею зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право на ефективний спосіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Способи захисту цивільних прав та інтересів зазначені в ст.16 ЦК України.
Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання за договором, таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом його визнання на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до відповідача з заявами про надання довідки про повну виплату валютного споживчого кредиту, однак їй було відмовлено з посиланням на те, що нарахована заборгованість коректна та підлягає сплаті, і що лише після повного погашення заборгованості вона зможе отримати відповідну довідку (а.с. 75, 76, 78, 80).
Крім того, ні після отримання копії цієї позовної заяви, а ні протягом всього розгляду цієї справи відповідачем не надано доказів, що підтверджують надання письмового повідомлення позивачу про одержання виконання зобов`язання за кредитним договором, стосовно якого ОСОБА_1 висунута вимога до Банку.
Отже, враховуючи вищевикладене, позивач виконала свої кредитні зобов`язання у повному обсязі, оскільки наданими позивачем доказами підтверджено виконання нею зобов`язань за кредитним договором, проте відповідачем не надано документів, які підтверджують припинення зобов`язань позичальника за кредитним договором, зокрема довідки про відсутність заборгованості, тому суд вважає, що права позивача було порушено та вони підлягають захисту в судовому порядку.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Будь-яких заперечень чи заяв про не визнання заявлених вимог від відповідача до суду не надходило, а отже, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначені позивачем підстави на обґрунтування заявлених нею вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 545, 599, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст..ст. 2, 4, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання зобов`язання виконаним задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова