Ухвала

06 березня 2019 року

м. Київ

справа №520/548/18

провадження №61-22935св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, торгової компанії «Алмі» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) про визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року у складі судді Петренко В. С. та постанову апеляційного суду Одеської області

від 28 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г.,

Комлевої О. С., Кравця Ю. І., та касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» на постанову апеляційного суду Одеської області від 06 листопада

2018 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М.,

Ващенко Л. Г.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, торгової компанії «Алмі» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» (далі - ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення») звернулось до суду з позовом до

ОСОБА_1, ОСОБА_2, торгової компанії «Алмі» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) про визнання права власності на нерухоме майно.

З позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій просив: накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею

2 601 кв. м, яке розташоване по АДРЕСА_1, яке належить на праві приватної власності торговій компанії «Алмі» (підприємству у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю); встановити заборону торговій компанії «Алмі» (підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження зазначеного нерухомого майна; встановити заборону торговій компанії «Алмі» (підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо виселення, вселення будь-яких осіб у вказане нежитлове приміщення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Одеської області

від 28 лютого 2018 року, задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про забезпечення позову.

Накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 2 612 кв. м, яке розташоване по АДРЕСА_1, яке належить на праві приватної власності торговій компанії «Алмі» (підприємству у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю). Встановлено заборону торговій компанії «Алмі» (підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 2 612 кв. м, яке розташоване по АДРЕСА_1. Встановлено заборону торговій компанії «Алмі» (підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо виселення, вселення будь-яких осіб у вказане нежитлове приміщення.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 06 листопада

2018 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року скасовано, в задоволенні заяви ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про забезпечення позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» просить скасувати постанову апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року та залишити в силі ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Щодо оскарження ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року та постанови апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року.

З надісланих місцевим судом матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 28 лютого

2018 року, задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 06 листопада

2018 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року скасовано, в задоволенні заяви ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про забезпечення позову відмовлено.

З наведеного слідує, що предмет касаційного оскарження - ухвала Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року та постанова апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року скасовані, тому розгляд касаційної скарги є безпредметним, а відтак, касаційне оскарження підлягає закриттю.

Колегія суддів не бере до уваги відмову ОСОБА_2 від касаційної скарги, оскільки останній не підтвердив дійсність намірів такої відмови.

Щодо оскарження постанови апеляційного суду Одеської області

від 06 листопада 2018 року.

Так, оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції відмовлено

ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також інші особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у 3, 6?8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

У пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено можливість звернення з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції без будь-яких виключень чи обмежень.

Однак оскаржувана постанова апеляційного суду не може бути переглянута у касаційному порядку по суті, оскільки вона прийнята усупереч вимогам ЦПК України, так як, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, апеляційний суд, у силу частини шостої 153 ЦПК України, мав постановити ухвалу, а не приймати постанову.

Разом із тим, оскарження ухвал суду апеляційної інстанції про відмову в забезпеченні позову, у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пункт 8 статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті що термін «судом, встановленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції є помилковим (Рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року ТОВ «Фірма Верітас» проти України).

Ураховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» на постанову апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року підлягає закриттю, оскільки зазначене судове рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 січня

2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року та касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» на постанову апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, торгової компанії «Алмі» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) про визнання права власності на нерухоме майно, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик