КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3332/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Київ

Справа № 376/121/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 січня 2015 року, постановлене у складі судді Віговського С.І.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановив:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме:

- земельну ділянку, площею 2.3307 га, яка розташована на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , що належала її батькові, - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- грошовий вклад з усіма видами компенсацій та нарахуванням на рахунку № НОМЕР_2 у ТВБВ № 10026/0657 ГУ ОБУ по місту Києву та Київській області «Ощадний банк України», що належав її батькові, - ОСОБА_3 ;

- прості іменні акції ВАТ «Шамраївський цукровий завод», в кількості 2000 шт., на загальну суму 500 грн., що посвідчені Сертифікатом іменних акцій серії АВ № 002883, що належали її батькові, - ОСОБА_3 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сквира Київської області помер батько позивача ОСОБА_3 . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно у складі земельної ділянки, площею 2.3307 га., яка розташована на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, грошового вкладу з усіма видами компенсацій та нарахуваннями на рахунку № НОМЕР_2 у ТВБВ № 10026/0657 ГУ ОБУ по місту Києву та Київській області АТ «Ощадний банк України» та прості іменні акції ВАТ «Шамраївський цукровий завод», в кількості 2000 (дві тисячі) шт., на загальну суму 500 (п`ятсот) грн., що посвідчені Сертифікатом іменних акцій серії АВ № 002883, що належали її батькові.

Спадкодавець заповіту не залишав. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку згідно ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Проте оформити спадщину у нотаріуса вона не змогла, оскільки після смерті спадкодавця не зберігся оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 29 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування законом право власності на :

- земельну ділянку, площею 2.3307 га., яка розташована на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , що належала її батькові, - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- грошовий вклад з усіма видами компенсацій та нарахуванням на рахунку № НОМЕР_2 у ТВБВ № 10026/0657 ГУ ОБУ по місту Києву та Київській області «Ощадний банк України», що належав її батькові, - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- прості іменні акції ВАТ «Шамраївський цукровий завод», в кількості 2000 шт., на загальну суму 500 грн., що посвідчені Сертифікатом іменних акцій серії АВ №002883 , що належали її батькові, - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що оскаржуваним судовим рішенням було порушено її право на спадщину, як спадкоємця за заповітом. Вказує на те, що 12 жовтня 2004 року спадкодавець ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповідав ОСОБА_1 все майно, що належало йому на день смерті. Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 прийняла спадщину, оформивши її на частину спадкового майна - житлового будинку, решту спадкового майна мала намір оформити пізніше, із-за важкого матеріального становища.

Посилалась на те, що суд першої інстанції не перевірив наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, не з`ясував коло спадкоємців ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на те, що до отримання копії апеляційної скарги вона не знала про існування заповіту. Оскільки до своєї смерті батько стверджував, що все залишиться їй, то вважає себе єдиною можливою спадкоємицею. За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вона мала право на отримання спадкового майна.

Вказує, що твердження скаржника про те, що за відсутності постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, у позивача відсутнє право на звернення до суду, є безпідставними. Відповідно до вимог п. 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, вона зобов`язана була подати нотаріусу правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 вищезазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Отже, у зв`язку з відсутністю оригіналів таких документів вона мала право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вважає, що скаржником не доведено факту порушення судом її прав та інтересів.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, подала до суду апеляційної інстанції заяву, в якій також просить розглядати справу за її відсутності та відсутності її представника, у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Представник Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області подав заяву в судове засідання також не з`явися, подав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника.

Враховуючи наявність заяв учасників справи про розгляд справи за їх відсутності, колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку згідно ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, ч.1 ст. 1270 ЦК України. Проте, оформити спадщину в нотаріуса позивач не може, оскільки після смерті спадкодавця не зберігся оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а відповідно до ст. 25, ч.11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, тому правовстановлюючі документи не їх власникам не видаються. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття ним спадщини в судовому порядку, неможливо.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та ст. 174 ЦПК України, вважав за можливе ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Однак колегія суддів вважає, що такий висновок суду зроблений з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сквира Київської області помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно у складі земельної ділянки, площею 2.3307 га., яка розташована на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , грошового вкладу з усіма видами компенсацій та нарахуваннями на рахунку № НОМЕР_2 у ТВБВ № 10026/0657 ГУ ОБУ по місту Києву та Київській області АТ «Ощадний банк України» та прості іменні акції ВАТ «Шамраївський цукровий завод», в кількості 2000 шт., на загальну суму 500 грн., що посвідчені Сертифікатом іменних акцій серії АВ № 002883, що належали її батькові.

Згідно зі ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 вказує на те, що 09 листопада 2007 року вона зверталась до Сквирської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , а саме житловий будинок під АДРЕСА_1 та інше майно. Однак, не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. При цьому позивачем пред`явлено позовні вимоги до відповідача Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області.

Частиною 1 статті 1298 ЦК передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

За ст. 49 Закону України «Про нотаріат», однією із підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій є неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.ст. 12, 81 ЦПК України, що узгоджується з ст.ст. 10, 60 ЦПК України, в редакції 2004 року, що діяли на час постановлення оскаржуваного рішення).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано суду жодних документів, які б свідчили про наявність відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - оформленні свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1, 2 ст.3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до п. 3.1. роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України, (в редакції 2004 року, що діяла на час постановлення оскаржуваного рішення) суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази (ч. 1 ст. 137 ЦПК в редакції 2004 року).

У разі якщо особи, які беруть участь у справі, не заявляють клопотання про витребування доказів, зокрема, копій документів із спадкової справи, обов`язком суду на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК (в редакції 2004 року) є роз`яснення наслідків невчинення такої процесуальної дії.

Однак, суд першої інстанції не повною мірою з`ясував та не перевірив обставини, що входять у предмет доказування у даній справі, зокрема наявність або відсутність спадкової справи в нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_3 , наявність постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії, не з`ясував коло спадкоємців ОСОБА_3 та не залучив їх до участі у справі в якості відповідачів.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилалась на те, що 12 жовтня 2004 року спадкодавець ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповідав ОСОБА_1 все майно, що належало йому на день смерті. Після смерті спадкодавця вона прийняла спадщину, отримавши свідоцтво на частину спадкового майна - житловий будинок.

Як вбачається з доданих до апеляційної скарги документів та копії витребуваної із Сквирської районної державної нотаріальної контори спадкової справи № 491/2007 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с. 25).

26 жовтня 2007 року ОСОБА_1 звернулась до Сквирської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

22 жовтня 2008 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно ОСОБА_3 , що складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_2 , що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 30).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на нормах матеріального права та підтверджуються матеріалами спадкової справи, копія якої долучена до матеріалів справи.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Частиною першою статті 33 ЦПК України, в редакції 2004 року , передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається зі змісту статей 33, 119 ЦПК України, в редакції 2004 року, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Враховуючи, що позов про визнання права власності на спадкове майно було пред`явлено до Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області при наявності іншого спадкоємця за заповітом, яка 22 жовтня 2008 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неналежність відповідача.

Разом із тим, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не з`ясував наявність чи відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , не встановив кола спадкоємців, які звертались із заявами про прийняття спадщини, і які отримали свідоцтва на спадщину, не встановив коло осіб, які прийняли чи відмовились від спадкування, не залучив до участі у справі інших спадкоємців, чим порушив їх права та інтереси.

Таким чином, оскаржуваним рішенням суду про визнання права власності на спадкове майно вирішено питання про права та обов`язки скаржника ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у справі.

Згідно до вимог п.4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Враховуючи, що позов пред`явлено лише до Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, а апеляційний суд не наділений правом залучити ОСОБА_1 до участі у справі на стадії апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 січня 2015 року - скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 січня 2015 року- задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 січня 2015 року- скасувати та прийняти постанову :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.