У Х В А Л А

30 травня 2019 року

м. Київ

справа № 725/3781/18

провадження № 61-4285 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», голови правління Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» Кравцова Євгена Павловича, працівників ПАТ «Пасажирське вагонне депо Чернівці» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відновлення становища, яке існувало до порушення права, спростування недостовірної інформації, поширеної на зборах трудового колективу ЛВЧД-5 від 26 серпня 2015 року,

ВСТАНОВИВ :

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця»), голови правління ПАТ «Укрзалізниця» Кравцова Євгена Павловича, працівників публічного акціонерного товариства «Пасажирське вагонне депо Чернівці» регіональної філії «Львівська залізниця» (далі - Львівська залізниця) ПАТ «Укрзалізниця» Карпіцької В. М. та ОСОБА_3 про відновлення ставища, яке існувало до порушення права, спростування недостовірної інформації поширеної ОСОБА_2 , яка повідомила на зборах трудового колективу ЛВЧД-6 від 26 серпня 2015 року, що ОСОБА_1 працювала разом із ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності.

Вважає, що відповідач ОСОБА_2 поширивши інформацію про те, що вона працювала разом з нею, зіпсувала її репутацію та створила обставини, за яких інші працівники тепер не довіряють ОСОБА_1 , а наслідком спростування такої інформації буде відновлення становища, яке існувало до зборів трудового колективу 26 серпня 2015 року.

На підставі наведених позовних вимог, просила відновити становище яке існувало перед початком зборів трудового колективу ЛВЧД-6 «Збори провідників з бригади ОСОБА_4 з керівництвом ДЕПО», які відбулися 26 серпня 2015 року та спростувати цю інформацію.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 08 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з недоведеністю, що поширювана інформація не відповідає дійсності.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 08 листопада 2018 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 19 грудня

2018 року.

До касаційної скарги ОСОБА_1 додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та заява про звільнення її від сплати судового збору за подання та розгляд її касаційної скарги.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявниця просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції

від 19 грудня 2018 року вона отримала 20 лютого 2019 року подавши до суду першої інстанції заяву про надання їй копій оскаржуваних судових рішень, що підтверджується копією такої зави, яка містить відмітку про отримання судового рішення 20 лютого 2019 року та містить штамп Першотравневого районного суду м. Чернівці з вхідним номером та датою.

Враховуючи те, що вказані заявницею обставини підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Крім того, до касаційної скарги ОСОБА_1 додано заяву про звільнення її від сплати судового збору за подання та розгляд у суді касаційної інстанції її касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з частиною третьою статті 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У заяві ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору заявниця посилається на те, що має незадовільний майновий стан, оскільки є пенсіонером та малозабезпеченою особою.

На підтвердження вказаних обставин скаржницею подано довідку

від 04 березня 2019 року Департаменту соціальної політики про перебування її на обліку Департаменту соціальної політики, як особа яка не набула права на пенсію та отримує допомогу, як малозабезпечена сім`я.

Враховуючи обставини, викладеніОСОБА_1 у поданій заяві, вважаю за можливе звільнити її від сплати судового збору за подання та розгляд її касаційної скарги у Верховному Суді.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відомості, що справа не може бути віднесена до справ незначної складності відсутні.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають зі справ щодо спростування недостовірної інформації та відновлення становища, яке існувало до порушення права, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа, як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення з касаційною скаргою на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання та розгляд у Верховному Суді її касаційної скарги.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко