КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 824/155/19

провадження № 6/824/122/2019

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду цивільних справ Писаної Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейсько суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 23 липня 2019 року по справі №62/19 за позовом Кредитної спілки «Супер кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов`язок" від 23 липня 2019 року у справі №62/19 задоволено позов Кредитної спілки "СуперКредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 27043,29 грн у тому числі 1900 грн третейського збору, 1862,47грн витрат на правову допомогу.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , не погоджуючись із ухваленим третейським судом рішенням, звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про його скасування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він не є учасником третейської угоди, рішення третейського суду прийнято у справі, що не підвідомча йому відповідно до закону. Заявник, також не погоджується із рішенням третейського суду, яким стягнуто з нього 4896,38грн відсотків та 10907,56грн пені без застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Положеннями статті 23 ЦПК Українипередбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Частина друга даної норми містить виключення щодо розгляду судових справ з приводу оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, які розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

У зв`язку із зазначеним, подана ОСОБА_1 заява підлягає розгляду Київським апеляційним судом як судом першої інстанції у порядку, встановленому Розділом VIII ЦПК України.

Ухвалою суду від 06 вересня 2019 було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 , у судовому засіданні подану заяву про скасування рішення третейського суду підтримав у повному обсязі та просив суд про її задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у заяві.

Представник кредитної спілки «Супер кредит» Чумаченко А.А. у судовому засіданні просила відмовити ОСОБА_1 у задоволені заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейсько суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» по справі №62/19 від 23 липня 2019 року.

У зв`язку із необхідністю витребування справи у Постійно діючого Третейсько суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» та відкладенням розгляду справи у зв`язку із неявкою ОСОБА_1 у судове засідання, яке було призначено на 17 вересня 2019 року, термін розгляду справи був продовжений понад встановлений статтею 457 ЦПК України строки.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши підстави та мотиви поданої заяви, а також дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що подана ОСОБА_1 заява про скасування рішення третейського суду не підлягає задоволенню судом, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що 01 березня 2017 року між Кредитною спілкою "СуперКредит" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір кредитної лінії №СК-49/0011/17/143/06, відповідно до пункту 1.1 якого Кредитна спілка зобов`язалася надати позичальниці фінансовий кредит в сумі 10000,00грн на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов цього договору. Позичальник в свою чергу зобов`язався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти в порядку, визначеному Додатком (Додатковим договором) до цього договору (п. 2.4 кредитного договору).

01 березня 2017 року між Кредитною спілкою та позичальницею було укладено додатковий договір №1, відповідно до умов якого сторони погодили розмір основного боргу, розмір процентів, графік платежів по кредиту та процентам.

Позикодавець виконав умови Угоди та надав позичальниці транш в сумі 10000,00грн, на підтвердження чого третейському суду були надані заява позичальниці від 01 березня 2017 року, довідка позикодавця та видатковий касовий ордер №5/48 від 01 березня 2017 року.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 01 березня 2017 року між Кредитною спілкою "СуперКредит" (кредитодавцем), ОСОБА_1 (поручителем) та ОСОБА_2 (позичальницею) було укладено договір поруки №СК-49/0011/17/142/06, відповідно до якого ОСОБА_1 поручився перед кредитодавцем за невиконання позичальницею усіх зобов`язань в тому ж обсязі, що і позичальниця за умовами кредитного договору.

Одночасно, при укладенні зазначеного вище договору поруки від 01 березня 2017 року, сторонами було погоджено, що всі спори, пов`язані з цим договором, вирішуватимуться шляхом розгляду їх Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов`язок" відповідно до його регламенту.

У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за кредитним договором, Кредитна спілка "СуперКредит" звернулося до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов`язок" з позовом про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 .

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов`язок" від 23 липня 2019 року у справі №62/19 задоволено позов Кредитної спілки "СуперКредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 27043,29 грн у тому числі 1900 грн третейського збору, 1862,47грн витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням третейського суду, та оскарживши його до Київського апеляційного суду як суду першої інстанції, заявник просить скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов`язок" від 23 липня 2019 року. Посилається на наступні підстави для його скасування. Він не є учасником третейської угоди, оскільки не підписував договору поруки. Рішення третейського суду прийнято у справі, що не підвідомча йому відповідно до закону, оскільки третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішенням оскаржуваного третейського суду не застосовано наслідки пропуску строку позовної давності щодо стягнення відсотків та пені.

Так, розділом VII ЦПК України регламентований порядок здійснення провадження у справах про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.

Положеннями частини 2 статті 454 ЦПК Українивстановлено, що сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Частиною 3 статті 457 ЦПК Українивизначено, що при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Відповідно до частини 1 статті 458 ЦПК Українирішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо непідвідомчості третейському суду відповідно до закону вирішення цього спору, суд виходить із наступного.

Договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням нею обов`язків як найманим працівником, є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, тому такий спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а його вирішення, незалежно від ініціатора спору, має ґрунтуватися та враховувати вимоги Закону України "Про захист прав споживачів".

Тобто незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Однак, договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає і існує лише за умови існування основного.

Договір поруки не є споживчим договором, а сторона такого договору не є споживачем, оскільки вказаний договір не направлений на задоволення потреб поручителя.

Таким чином, оскільки поручитель є стороною лише акцесорного зобов`язання, він не є споживачем і дія Закону України "Про захист прав споживачів" на правовідносини між поручителем та банком не поширюється.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №14-336 цс18.

Таким чином доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для скасування рішення третейського суду, яким вирішено непідвідомчу йому справу не знайшли свого підтвердження.

Не є доведеними також доводи заявника про непідписання ним договору поруки, оскільки наявний у матеріалах розглянутої третейським судом справи №62/19 наявний договір поруки №СК-49/0011/17/143/06, який підписаний зі сторони поручителя ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним або неукладеним договору поруки заявник не надав.

Оскаржуючи рішення третейського суду ОСОБА_1 вказує також на ту обставину, що з нього стягнуто 4896,38грн відсотків та 10907,56 грн пені без застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Однак незгода ОСОБА_1 із визначенням третейським судом розміром заборгованості не може бути підставою для скасування рішення третейського суду в силу положень частини 2 статті 458 ЦПК України, якою передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду.

Крім того, частиною 1 статті 51 Закону України "Про третейські суди" вказано, що рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом, які аналогічні положенням вказаної вище статті 458 ЦПК України.

Отже рішення третейського суду не може бути оскаржено стосовно встановлених у ньому обставин та висновків.

Відповідно до частини 8 статті 82 ЦПК України обставини, встановленні рішенням третейського суду підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи судом.

Інші підстави для скасування рішення третейського суду заявником у поданій заяві не висуваються, та відповідно не являються предметом перегляду у даному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про скасування рішення третейського суду, ухваленого 23 липня 2019 року Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов`язок" у справі №62/19 за позовом Кредитної спілки "СуперКредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні заяви, судові витрати понесені заявником, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК Українивідшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 454, 457, 458, 460 ЦПКУкраїни, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейсько суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 23 липня 2019 року по справі №62/19 за позовом Кредитної спілки «Супер кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Матеріали справи №62/19 за позовом Кредитної спілки «Супер Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути до Постійно діючого Третейсько суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок».

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня виготовлення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції - Київський апеляційний суд.

Ухвала суду, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 11 жовтня 2019 року.

Суддя Т.О. Писана