Житомирський апеляційний суд
Категорія 53 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Концерну радіомовлення радіозв'язку та телебачення

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2018 року під головуванням судді Лєдньова Д.М.

у цивільній справі №295/11506/18 за позовом ОСОБА_3 до Концерну радіомовлення радіозв'язку та телебачення, Житомирської філії Концерну радіомовлення радіозв'язку та телебачення про стягнення коштів, невиплачених при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом. Просив стягнути з Концерну радіомовлення радіозв'язку та телебачення та Житомирської філії Концерну радіомовлення радіозв'язку та телебачення суму невиплачених коштів при звільненні - одноразову грошову допомогу в розмірі 27 360,00 грн.; суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення; моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що у період з 01.01.2004 року по 07.08.2018 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи у Житомирській філії Концерну радіомовлення радіозв'язку та телебачення. 07.08.2018 року позивач звільнився за угодою сторін за наслідком отримання попередження №3 від 19.07.2018 року про скорочення посад.

Відповідно до п.п.1.1 розділу 7 Колективного договору при звільненні працівників, які не досягли пенсійного віку та виявили бажання звільнитись за угодою сторін у тижневий термін після отримання ними повідомлення про скорочення посад, які обіймають, надається одноразова грошова допомога залежно від стажу роботи в Концерні РРТ: понад 10 років - 4 посадових оклади. Його загальний стаж складає понад 10 років, посадовий оклад становить 6 940,00 грн. Посилаючись на вказані обставини та положення ст.ст.116-117, 237-1 ЗКпП України просив позов задовольнити.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 30 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Концерну радіомовлення радіозв'язку та телебачення на користь ОСОБА_3 суму невиплачених коштів при звільненні як одноразову грошову допомогу в розмірі 27 360,00 грн.; суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на день ухвалення рішення - 31 362,39 грн.; моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн.

У задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. Цим же рішенням стягнуто з Концерну радіомовлення радіозв'язку та телебачення на користь держави судовий збір в розмірі 3 541,62 грн.

У поданій через свого представника апеляційній скарзі Концерн радіомовлення радіозв'язку та телебачення просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати, в іншій частині рішення залишити без змін. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права та не доведеністю обставин, що мають значення для справи. Апелянт вважає, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях та не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивачем було виявлено бажання про звільнення за угодою сторін в останній тижневий день 25.07.2018 року після отримання повідомлення (19.07.2018р.) про скорочення посади, про що слугує доказом його заява, а тому підприємство не могло провести інвентаризацію та здійснити передачу основних засобів іншій матеріально-відповідальній особі в один день. Також зазначає, що апелянт дотримується усіх вимог виконання Колективного договору, однак надати одноразову грошову допомогу при звільненні позивачу не мав правових підстав, оскільки заява про звільнення була подана в останній тижневий день 25.07.2018 року, а саме звільнення проведено 07.08.2018 року - за межами тижневого строку. На думку апелянта, волевиявлення позивача на звільнення і саме звільнення повинні відбуватись саме у тижневий термін після отримання ним повідомлення про скорочення посади. Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що ні в самому позові, ні в додатку до нього, відсутні будь-які докази про порушення законних прав позивача, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Апелянт вважає, що саме по вині позивача, а не відповідача виник спір, а тому у суду не було ніяких правових підстав стягувати моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 01.01.2004 року прийнятий на роботу на посаду інженера засобів радіомовлення та телебачення РТПС Адріївка (а.с.14).

Житомирською філією концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення 19.07.2018 року попереджено провідного інженера засобів РТБ РТПС Андріївка Житомирскьої філії КРРТ ОСОБА_3 про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України з 21.09.2018 року (а.с.9).

В подальшому, 25.07.2018 року ОСОБА_3 подано заяву про звільнення за угодою сторін з 07.08.2018 року. Згідно наказу 46К-тр від 07.08.2018 року ОСОБА_3 звільнено саме за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.10,13).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що повний розрахунок з позивачем в день звільнення не був проведений, оскільки не виплачено належну йому одноразову допомогу.

Так, судом встановлено, що змінами та доповненнями до Колективного договору про взаємні обов'язки між адміністрацією Концерну РРТ та об'єднанню профспілковою організацією Концерну РРТ на 2017-2018 роки пункт 1.1. розділу 7 «Соціальні пільги, гарантії, компенсації» доповнено пунктом 7.23 такого змісту: надавати одноразову грошову допомогу при звільненні працівників, які не досягли пенсійного віку та виявили бажання звільнитися за угодою сторін у тижневий термін після отримання ними повідомлення про скорочення посад, які обіймають, у розмірі, належно від тривалості стажу роботи в Концерні РРТ: до 10 років - 3-х посадових окладів; понад 10 років - 4-х посадових окладів.

Відповідно до ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації (ст. 18 КЗпП України).

У поданій заяві про звільнення за угодою сторін позивач зазначав саме про надання йому одноразової грошової допомоги. Проте, у наказі про звільнення №46К-тр про це нічого не зазначено.

Враховуючи наведене, суд правильно вважав, що звернення позивача із заявою про звільнення 25.07.2018 року є наміром на звільнення за угодою сторін, подане у тижневий термін з моменту попередження про наступне звільнення, та відноситься до переліку випадків, встановлених умовами Колективного договору (п.7.23).

Позивач є особою з інвалідністю, проте не досяг пенсійного віку.

Приймаючи до уваги, що стаж роботи позивача перевищує 10 років, є обґрунтованою вимога позивача про стягання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4-х окладів. Виходячи з розміру посадового окладу в 6940,00 грн., сума одноразової допомоги становить 27760,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Оскільки повний розрахунок з позивачем в день звільнення не проведений, суд обгрунтовано стягнув з відповідача невиплачену одноразову допомогу.

Доводи апелянта щодо неможливості звільнення позивача в день подання заяви через непроведення інвентаризації підзвітних останньому матеріальних цінностей, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

За положеннями ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що оспорювана сума підлягала виплаті працівникові, то обгрунтованими є висновки про покладення на роботодавця виплатити працівникові середній заробіток за затримку розрахунку.

При вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд правильно керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Приймаючи до уваги норми тривалості робочого часу в 2018 році, розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 387,19 грн., а середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення - 31 362,39 грн. Зазначена сума обрахована шляхом множення кількості робочих днів за період з 08.08.2018 року по 30.11.2018 року на середньоденний заробіток (81х387,19 грн.).

Обгрунтованими також є і висновки суду в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Судом враховано, що внаслідок порушення строків сплати всіх сум при звільненні позивач, як особа з інвалідністю, зазнав суттєвих та чутливих змін у житті, був змушений прикласти додаткових зусиль для заміщення очікуваної оплати як засобів існування, на відновлення порушених прав. Суд погоджується з доводами позивача про душевні хвилювання, що супроводжувались даними подіями.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції вірно визначив розмір моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 30 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 07.03.2019 року.