КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 року місто Київ

справа № 372/3029/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Кравченко М.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Филипів Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до відповідача, у якому просив:

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., що зареєстрований в реєстрі за №15349, яким стягнуто з нього заборгованості в сумі 204260, 32 доларів США.

Одночасно з позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., що зареєстрований в реєстрі за №15349, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 204260, 32 доларів США, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипів А.М.

Обгрунтовуючи вказану заяву позивач посилався на те, що поки він перебував на військовій службі в зоні проведення антитерористичної операції відповідач намагався незаконним шляхом відчужити належну йому земельну ділянку, внаслідок чого на сайті ДП «Сетам» розміщене оголошення про продаж зазначеної земельної ділянки з прилюдних торгів (номер лоту 363126).

Вказував, що у разі відчуження належної йому земельної ділянки на прилюдних торгах, він буде позбавлений права власності та не зможе її повернути, адже особа, яка купить земельну ділянку буде добросовісним набувачем.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував на те, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не звернув увагу на те, що відповідач намагався незаконним шляхом відчужити належну йому земельну ділянку.

Вказував, що у разі відчуження його земельної ділянки на прилюдних торгах, він буде позбавлений права власності та не зможе її повернути, адже особа, яка купить земельну ділянку буде добросовісним набувачем.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Позивач, відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Позивач 07 жовтня 2019 року мобільним зв`язком також був повідомлений про призначення судового засідання на 08 жовтня 2019 року о 12.10 год. в приміщенні Київського апеляційного суду.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки як вбачається із матеріалів справи, фактично вимогами заяви пропонується створити перешкоди для вчинення виконавчих дій в межах примусового виконання чинного виконавчого документа без достатніх правових і фактичних підстав.

Також вказував, що обраний заявою спосіб забезпечення позову, не є адекватним позовним вимогам, потреба у забезпеченні позову у такий спосіб виходить за межі наявних позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується зданим висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України.

Згідно з п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №405/300/08-1 та іпотечний договір №04/І-342.

27 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №15349 про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,2000 га (кадастровий номер :01:013:0032, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу на користь АТ «Укрсоцбанк» у розмірі 204260,32 долари США.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипівим А.М. від 15 березня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису №15349.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипівим А.М. від 19 березня 2019 року накладено арешт на зазначену земельну ділянку.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., що зареєстрований в реєстрі за №15349, яким стягнуто з нього заборгованості в сумі 204260, 32 доларів США.

Порушуючи питання про забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса, позивачем було зазначено, що на підставі вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису приватним виконавцем може бути відчужено спірне нерухоме майно шляхом проведення прилюдних торгів, в результаті чого він буде позбавлений права власності на належну йому земельну ділянку, а тому невжиття заходів забезпечення позову у випадку задоволення позовних вимог може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Враховуючи, щопредметом спору, який перебуває в провадженні суду, є визнання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на земельну ділянку таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа призведе до утруднення чи унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення його позову.

До вирішення справи по суті, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується позивачем в судовому порядку, є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, та його значення полягає в захисті законних інтересів позивача у випадку недобросовісності дій відповідача, або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню тягне за собою скасування всіх дій щодо виконання такого виконавчого напису, а тому можлива реалізація майна за оспорюваним виконавчим написом призведе до неможливості виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2019 рокупідлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2019 року - скасувати та постановити нову.

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 27 липня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, який зареєстрований в реєстрі за №15349 про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,2000 га (кадастровий номер :01:013:0032, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у розмірі 204260 долари США 32 центи.

Боржник: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягувач: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», , місцезнаходження: місто Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення постанови до виконання три роки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: