Справа № 243/1692/19
Провадження № 2/243/941/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Словянськ

Суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Старовецький В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Разом із позовом позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просила накласти арешт на Ѕ частину будинку № 50 з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, який розташований у м. Словянську по провулку Маяковського, яка належить відповідачу ОСОБА_2, як частка у спільній сумісній власності подружжя та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної частки будинку.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що предметом даного цивільного позову є стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 135 266,50 гривень та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 41 205,28 гривень.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя було задоволено частково. Визнано житловий будинок № 50 з прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований у м. Словянську про провулку Маяковського обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку № 50 з прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований у м. Словянську про провулку Маяковського.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, 16.06.1997 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, призначені рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької

області від 13.01.2014 року, добровільно не сплачує, з огляду на що вважає, що судом можуть бути вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказаний будинок, оскільки сума заборгованості за аліментами з урахуванням пені за несвоєчасну їх сплату дорівнює 176 471,78 гривень, що є співмірною із вартістю Ѕ частини зазначеного будинку.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Частинами 1, 2, 3 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно з п.п. 6, 7 розяснень ППВСУ №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК). При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

В матеріалах даної справи відсутні докази державної реєстрації права власності після розподілу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2, а саме на Ѕ частину житлового будинку № 50 з прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований у м. Словянську про провулку Маяковського.

Крім того, матеріали даної справи не містять відомостей щодо оціночної вартості вищевказаного житлового будинку, що не надає суду можливості визначити вартісну співмірність будинку із розміром заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимога позивача про забезпечення позову є такою, що заявлена передчасно з огляду на що приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Словянського міськрайонного суду Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Cуддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_7