ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року

м.Суми

Справа №592/18285/18

Номер провадження 22-ц/816/3053/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2019 року в складі судді Корольової Г.Ю., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 13 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

04 грудня 2018 року ОСОБА_1 , який діє через представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - ПАТ «Сумське НВО») про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати: за грудень 2017 року - 7 903грн, за січень 2018 року - 9 016 грн, за лютий 2018 року - 23 280 грн, за березень 2018 року - 45 122 грн, за квітень 2018 року - 24 486 грн, за травень 2018 року - 22 846 грн, за червень 2018 року - 22 420 грн, за липень 2018 року - 22 684 грн, за серпень 2018 року - 8 061 грн, за вересень 2018 року - 25 715 грн, за жовтень 2018 року - 16 697,87 грн, а всього у сумі 228 230,87 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В доводах апеляційної скарги зазначається, що наданий позивачем розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із заробітної плати.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виплатив заробітну плату за грудень 2017 року - 7 903грн, за січень 2018 року - 9 016 грн, за лютий 2018 року - 23 280 грн, за березень 2018 року - 45 122 грн, за квітень 2018 року - 24 486 грн, за травень 2018 року - 22 846 грн, за червень 2018 року - 22 420 грн, за липень 2018 року - 22 684 грн, за серпень 2018 року - 8 061 грн, за вересень 2018 року - 25 715 грн, за жовтень 2018 року - 16 697,87 грн, а всього у сумі 228 230,87 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «Сумське НВО» та працює на посаді головного конструктора нафтогазового і технологічного обладнання (а.с. 6 - 11)

Як вбачається з наданих позивачем розрахункових листів за жовтень 2018 року, заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем становить 228 230,87 грн, а саме: за грудень 2017 року - 7 903грн, за січень 2018 року - 9 016 грн, за лютий 2018 року - 23 280 грн, за березень 2018 року - 45 122 грн, за квітень 2018 року - 24 486 грн, за травень 2018 року - 22 846 грн, за червень 2018 року - 22 420 грн, за липень 2018 року - 22 684 грн, за серпень 2018 року - 8 061 грн, за вересень 2018 року - 25 715 грн та за жовтень 2018 року - 16 697,87 грн. (а.с. 12-13).

Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно вимог ст.ст. 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Як передбачено ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану ним роботу порушено з боку відповідача, оскільки останній за період з грудня 2017 року по жовтень 2018 року не виплатив у повному обсязі позивачу заробітну плату, тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Зокрема, посилання в апеляційній скарзі на те, що доданий позивачем до позовної заяви розрахунковий лист не є належним доказом на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки відповідач, у свою чергу, не надав належних і допустимих доказів для підтвердження факту відсутності заборгованості по заробітній платі перед позивачем або наявності заборгованості у іншому розмірі, ніж заявлено у позові.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, тому відсутні підстави для відшкодування відповідачу судових витрат зі сплати судового збору за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

О.Ю. Кононенко