БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/724/19
Провадження № 2/497/561/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на садовий (дачний) будинок,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати укладеним договір купівлі - продажу укладений між нею та ОСОБА_3 стосовно нерухомості від 26 серпня 2008 року - садового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (чотирнадцять), та просить визнати за нею право власності на цю нерухомість.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.08.2008 року вона придбала у відповідача ОСОБА_2 вищезазначений садовий будинок, колишня адреса якого - садове АДРЕСА_1 НОМЕР_1 , належав він продавцю на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області (справа № 2-453-2006 від 07 лютого 2006 року), але цей договір не був посвідчений нотаріально та зареєстрований у КП «Болградське бюро технічної інвентаризації, а при звернення до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтарева В.В. щодо нотаріального посвідчення цього договору, вона отримала відмову з-за відсутності у продавця правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність йому садового будинку за вказаною адресою, тому вона змушена звернутися до суду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, у своїй заяві просила задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач надіслав суду заяву про те, що копію позовної заяви отримав, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без його участ.

Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст.12,13,81,84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового та майнового права та інтересу.

Судом, в ході дослідження доказів даної справи, були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- згідно рішення Болградського районного суду Одеської області від 07.02.2006 року, яке набрало законної сили 18.02.2006 року, договір купівлі-продажу який був зареєстрований на Бессарабській товарній біржі 18.02.2001 року, - стосовно домобудівництва /садового будинку АДРЕСА_2 , був укладений між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - був визнаний дійсним, та визнано за ОСОБА_2 право власності на цей будиночок (а.с.11-13);

- згідно довідки директора КП "Болградське БТІ" право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №272,01/18.10.2001 (а.с.14);

- згідно довідки від 25.04.2019 року за №21 садового товариства,позивач ОСОБА_1 з 14.09.2008 року є членом садового товариства «Буджак», садова ділянка АДРЕСА_3 НОМЕР_2 , площа земельної ділянки - 600кв.м.( а.с.15);

- згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 135653489 від 28.08.2018 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-018 від 15.08.2018 року з додатком, та згідно державного акту серії ЯМ№224319 від 27.12.2012 року, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0600га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_3 (а.с.16-20);

- згідно протоколу виправлення помилки від 15.08.2018 року за №2694802, було внесено зміни у відомості про цільове призначення та вид використання цієї земельної ділянки, про що були повідомлені заінтересовані особи ( а.с.21-22);

- згідно архівного витягу з рішення №234-У від 26.12.2006 року 10 сесії V скликання Болградської міської ради «Про внесення змін в рішення сесії від 05.10.2006 року № 140-V "Про затвердження рішення виконкому міськради від 25.07.2006 року №242 «Про найменування вулиць в садових товариствах «Другар», «Радуга», «Буджак», щодо садової ділянки АДРЕСА_4 було АДРЕСА_1 (а.с.23), що свідчить про те, що у договорі купівлі-продажу нерухомості - садового будинку № АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_5 п`ять), складеному між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , який був зареєстрований на Бессарабській товарній біржі 18 жовтня 2001 року (реєстраційний номер 272- 01), замість садового товариства «Буджак», помилково було вказано АДРЕСА_6 Буджак, оскільки на час укладення вказаного договору в садовому товаристві були визначені лише номера земельних ділянок та не були встановлені назви вулиць.

- згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, а саме, садового (дачного) будинку Садового товариства "Буджак", що розташоване за адресою: Одеська область, м.Болград, вулиця Сливова,14, його вартість становить на час звернення з позовом до суду 62600грн. (а.с.25-37);

- згідно відповіді приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтарева В.В. щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 18.04.2019 року за №237/01-16, позивачу відмовлено в реєстрації купівлі-продажу її нерухомості у зв`язку відсутністю відсутність правовстановлюючого документу щодо належності продавцю садового будинку за вказаною адресою (а.с.24);

- відповідно до заяви відповідача, ОСОБА_2 , він вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст.19 Закону України від 01.07.2004 р. №1952 -1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім інших договір купівлі - продажу нерухомого майна.

Відповідно до ч. З ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню, а від так на даний час є нікчемним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо його право оскаржується або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Положеннями ст.41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі наданих доказів, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що право власності позивача на нерухоме майно підтверджується вищевказаними доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою, а також іншими матеріалами справи.

Відповідач позов визнав, тому обставини, визнані ним, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82ч.1 ЦПК України. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб.

Тому, керуючись ст.41,55 Конституції України, ст.ст.16,317-319, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 95, 247п.2, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на садовий (дачний) будинок - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості від 26.08.2008 року - садового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (чотирнадцять), - що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на садовий (дачний) будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (чотирнадцять).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання ним повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Повний текст рішення складений 06.06.2019 року.

Суддя А.В. Кравцова