Справа № 522/4594/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: Одеська область, Б.-Дністровський район, с.Південне, вул.Кишинівська, 8, звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» в особі філії ПАТ «Марфін Банк» в м.Одесі, місцезнаходження: м.Одеса, пл.Катерининська, 7а, про визнання поруки ОСОБА_2, встановленої Договором поруки №03329rО від 11.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МАРФІН БАНК», припиненою з 25 липня 2012 року.

Позов подано з підстав визнання поруки припиненою.

15.11.2017 року представником позивача до суду подано заяву про зміну підстав позову (а.с. 151-153), відповідно до якої позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.03.2008 року ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК" та ОСОБА_4 уклали кредитний договір №00909/RO, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 120370,21 доларів США з терміном погашення строком до 11.03.2028 року. 11.03.2008 року ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК" та ОСОБА_2 уклали договір поруки №00909/RO3329rO, відповідно до якого відповідач та поручитель відповідають солідарно по кредитним зобов'язанням. 25 червня 2012 року позивач отримала він відповідача лист вих. №2546/01 від 25 червня 2012 року, відповідно до якого банк вимагає від ОСОБА_4 та ОСОБА_2 погашення заборгованості за кредитом, по процентам та пені у повному обсязі на протязі 30 днів з дня отримання цього повідомлення. Таким чином, на думку позивача, договір поруки є припиненим з 25 липня 2012 року відповідно до приписів ст. 559 ЦК України.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 11.05.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 прийнято до провадження та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні 25.09.2018 року змінено назву відповідача з Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» на Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» згідно з відповідною заявою представника відповідача (а.с. 166).

Також у судовому засіданні 25.09.2018 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду.

14.09.2016 року представником відповідача подано заперечення на позов (а.с. 87-88), відповідно до яких вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки вимогу про дострокове припинення кредитного договору Банком було направлено листом за вих. №2291/01 від 29.07.2015 року, зазначений лист був отриманий позивачем 18.08.2015 року, а 09.12.2015 року банком було подано позов про солідарне стягнення заборгованості з боржника (ОСОБА_4.) та поручителя (ОСОБА_2.) до Іллічівського міського суду Одеської області.

У судове засідання позивач не з`явився, просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на позов.

Третя особа, повідомлена належним чином, до суду не з`явилась.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.03.2008 року ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК" та ОСОБА_4 уклали кредитний договір №00909/RO, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 120370,21 доларів США з терміном погашення строком до 11.03.2028 року, на наступні цілі: 107000,00 доларів США на придбання квартири та 13370,21 доларів США на сплату страхових платежів.

11.03.2008 року ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК" та ОСОБА_2 уклали договір поруки №00909/RO3329rO, відповідно до якого відповідач та поручитель відповідають солідарно по кредитним зобов'язанням.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.6) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання визначений строком повного погашення кредиту, яким є 10 березня 2028 року (пункт 1.1 кредитного договору).

25 червня 2012 року позивач отримала він відповідача лист вих. №2546/01 від 25 червня 2012 року (а.с. 154), відповідно до якого банк вимагає від ОСОБА_4 та ОСОБА_2 погашення заборгованості за кредитом, по процентам та пені у повному обсязі на протязі 30 днів з дня отримання цього повідомлення.

Також вимогу про дострокове припинення кредитного договору відповідачем було направлено листом за вих. №2291/01 від 29.07.2015 року (а.с. 99), зазначений лист був отриманий позивачем 18.08.2015 року (а.с. 100).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення виконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що законодавець передбачив три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги).

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з названою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя.

В свою чергу, суд враховує, що у грудні 2015 року ПАТ «МАРФІН БАНК» звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

06 грудня 2017 року Іллічівським міським судом Одеської області під головуванням судді Смирнова В.В. постановлено рішення по справі № 501/5128/15-ц, відповідно до якого задоволено позов ПАТ «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто солідарно з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_3) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» (68003, Одеська область, м.Чорноморськ, проспект Миру, 28 , МФО 328168) заборгованість за кредитним договором №00909/RO, від 11.03.2008 року у розмірі 96 073,52 доларів США ця сума має бути конвертована в національну валюту гривню за курсом на день здійснення платежу та 259 218,28 грн.(двісті п'ятдесят дев'ять тисяч двісті вісімнадцять гривень 28 копійок); стягнуто з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_3) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» (68003, Одеська область, м.Чорноморськ, проспект Миру, 28 , МФО 328168) сплачений судовий збір у розмірі 37 967,04 грн.(тридцять сім тисяч дев'ятсот шістдесят сім гривень 04 копійки); у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ «МАРФІН БАНК» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Відповідно до даних ЄДРСР та матеріалів справи (а.с. 220) зазначене рішення суду набрало законної сили 31.01.2018 року.

06 лютого 2018 року Іллічівським міським судом Одеської області під головуванням судді Смирнова В.В. постановлено рішення по справі № 501/5128/15-ц, відповідно до якого викладено заочне рішення від 06.12.2017р. в наступній редакції: «Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області 02.11.2001р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 18.06.1996р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МАРФІН БАНК» (68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, проспект Миру, 28, ) заборгованість за Кредитним договором № 00909/110 від 11 березня 2008 року в сумі 105 104,47 доларів США (сто п'ять тисяч сто чотири доларів США та сорок сім центів США) ця сума має бути конвертована в національну валюту гривню за курсом на день здійснення платежу та 1 062 537,54 гривень (один мільйон шістдесят дві тисячі п'ятсот тридцять сім гривень та п'ятдесят чотири копійки), в тому числі: 76 660,27 дол. США (сімдесят шість тисяч триста шістсот шістдесят доларів США та двадцять сім центів СІНА) - заборгованість за наданим Кредитом (основний борг); 28 444,20 дол. США (двадцять вісім тисяч чотириста сорок чотири доларів США та двадцять центів США) - заборгованість по сплаті відсотків; 313 667,39 грн. (триста тринадцять тисяч шістсот шістдесят сім гривень та тридцять дев'ять копійок) - заборгованість за пенею за неповернення основного боргу за Кредитом; 674 396,83 грн. (шістсот сімдесят чотири тисячі триста дев'яносто шість гривень, та вісімдесят три копійки) - заборгованість за пенею за несплату відсотків за користування Кредитом; 74 473,32 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста сімдесят три гривні та двадцять дві копійки) - заборгованість по сплаті штрафу за невиконання прийнятих зобов'язань. Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії' НОМЕР_4, виданий Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області 02.11.2001р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 18.06.1996р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в рівних частинах на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МАРФІН БАНК» (68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, проспект Миру, 28, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 53 553,65 грн. (п'ятдесят три тисячі п'ятсот п'ятдесят три гривні та шістдесят п'ять копійок)».

Відповідно до даних ЄДРСР зазначене додаткове рішення суду набрало законної сили 18.03.2018 року.

Відповідно до ч. 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України

Приписами ЦПК України визначено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, це є підставою для відмови у відкритті провадження або закриття провадження по справі (ст.ст. 186, 255 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У постанові Верховного Суду України від 6 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16 вказується, що відмова в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є правильною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року по справі № 761/2817/16-ц та від 13 грудня 2018 року по справі № 569/15814/16.

Враховуючи викладене, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстави для застосування положень статті 559 ЦК України відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 1-2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 258-259, 263-264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11.03.2019 року.

Суддя Л.С. Єршова