Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 335/694/15

провадження № 61-14765св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2015 року у складі судді Гашук К. В. та рішення апеляційного суду Запорізької області від 12 квітня 2017 року у складі суддів: Спас О. В., Полякова О. З., Кухаря С. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладений договір про надання відновлюваної кредитної лінії, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 200 тис. доларів США з кінцевим терміном погашення до 16 вересня 2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту зі ОСОБА_1 укладений іпотечний договір від 17 вересня 2008 року, предметом іпотеки за договором є нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить відповідачу.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 20 січня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 4 651 042 грн 47 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 455 040 грн 23 коп., за процентами у розмірі 1 924 530 грн 85 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 63 913 грн 47 коп., пені за несвоєчасне повернення процентів - 207 557 грн 91 коп., у рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а саме: надати ПАТ «Укрсоцбанк» права від свого імені продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності; з метою збереження предмета іпотеки до його реалізації надати ПАТ «Укрсоцбанк» право обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, з метою реалізації предмету іпотеки надати ПАТ «Укрсоцбанк» право: одержати від Державного нотаріуса Петрушенко Т. І. договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладеній між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого Петрушенко Т. І., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 08 червня 2005 року за реєстровим номером №1197; подавати та підписувати заяви та інші документи, необхідні для виготовлення та отримання вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2015 року позов задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором у розмірі 3 534 297 грн 77 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 455 040 грн 23 коп., за процентами у розмірі 893 547 грн 84 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 44 512 грн 36 коп., пені за несвоєчасне повернення процентів - 141 197 грн 34 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення, загальною площею 163,80 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 , шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а саме: надано ПАТ «Укрсоцбанк» права від свого імені продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності; з метою збереження предмета іпотеки до його реалізації надати ПАТ «Укрсоцбанк» право обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, з метою реалізації предмету іпотеки надати ПАТ «Укрсоцбанк» право: одержати від Державного нотаріуса Петрушенко Т. І. договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладеній між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого Петрушенко Т. І., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 08 червня 2005 року за реєстровим номером №1197; подавати та підписувати заяви та інші документи, необхідні для виготовлення та отримання вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку.В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що останнє погашення за тілом кредиту мало місце 19 вересня 2009 року, а за процентами - 29 грудня 2010 року, позов пред?явлено 26 січня 2015 року. Разом з тим, зважаючи на те, що в межах строку позовної давності між сторонами укладено додаткову угоду, якою відстрочено строк виконання основного зобов?язання і він продовжився з 20 березня 2012 року, що підтверджується додатком до додаткової угоди, томусуд приходить до висновку, що строк позовної давності перервано шляхом підписання додаткової угоди, а тому доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення основної суми боргу є безпідставними, оскільки в цій частині позов пред`явлено в межах загального трирічного строку позовної давності. Між тим, позовні вимоги в частині стягнення за рахунок іпотечного майна відсотків за користування грошовими коштами підлягають задоволенню частково, оскільки останнє погашення за вказаним платежем відбулося 29 грудня 2010 року, і саме з цього часу у банку виникло право вимоги за процентами, проте позов банком пред`явлено до суду 26 січня 2015 року, відповідач подав письмову заяву щодо застосування строку позовної давності до заявлених вимог, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення відсотків, не сплачених боржником за період до 26 січня 2012 року, заявлені поза межами строку позовної давності, на застосуванні якого наполягав відповідач. Строк позовної давності щодо вимог про дострокове повернення суми кредиту та за платежами, які боржником не були сплачені в період після 26 січня 2012 року, заявлені позивачем в межах строку позовної давності та підлягають задоволенню. З наданого суду розрахунку також вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення за рахунок предмета іпотеки пені, яка розрахована банком за період з 13 серпня 2013 року по 13 серпня 2014 року, але, зважаючи на те, що з позовом позивач звернувся до суду 26 січня 2015 року, правом на збільшення періоду нарахування пені протягом розгляду справи не скористався, суд приходить до висновку, що до складу загальної суми заборгованості за кредитним договором необхідно включити розмір пені за 12 місяців, які передували пред`явленню позову ПАТ «Укрсоцбанк».

Апеляційний суд розглядав справу неодноразово.

Короткий зміст судового рішення апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що зі змісту кредитного договору вбачається, що пункт 4.4 договору стосується обов`язку позичальника у разі невиконання (неналежного виконання) зобов`язання протягом більш ніж 90 календарних днів, погасити кредит в повному обсязі, сплатити відсотки та нараховані штрафні санкції, у зв`язку зі спливом строку користування кредитом. Додатковою угодою № 03 від 02 серпня 2010 року про внесення змін до договору про надання відновлюваної кредитної лінії, укладеною між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , встановлено новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості, а саме - до 16 вересня 2023 року, встановлено новий графік зниження максимального ліміту кредитної заборгованості, починаючи з дати укладення договору (тобто відстрочено строк виконання основної суми боргу у розмірі185 898, 34 доларів США), встановлено новий порядок сплати процентів за користування кредитом.За таких обставин, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що підписанням зазначеної додаткової угоди перервано строк позовної давності для сплати основної суми боргу. Вказане суперечить фактичним обставинам справи, умовам договору та вимогам матеріального права щодо обчислення строку позовної давності. Боржник здійснив останній платіж 19 вересня 2009 року та за відсотками 29 грудня 2010 року. Разом з тим, суд першої інстанції не врахував умов вищевказаного пункту договору та не врахував, що строк користування кредитом сплив достроково, тобто через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції, а тому слідує висновок, що банк звернувся до суду поза межами строку позовної давності. Позов пред`явлений 29 січня 2015 року. Відповідач подала до суду першої інстанції заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Позивач впродовж встановленого законом строку не пред`явив позову до відповідача без поважних причин.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, змінити рішення суду першої інстанції, встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що, укладаючи додаткову угоду, сторони за взаємною змінили умови виконання зобов?язань за основним договором, а також сам графік платежів, порушення якого обумовлено наслідками пункту 4.4 основного договору. Отже, 02 серпня 2010 року сторони своїм правочином призвели не тільки до переривання строку позовної давності, у зв?язку з чим перебіг позовної давності слід обчислювати саме з цієї дати, а й до зміни умов та строків виконання зобов?язання. В пільговий період з 20 вересня 2010 року по 20 лютого 2012 року позичальник була звільнена від сплати сум за тілом кредиту, а тому перебіг позовної давності починається з дати закінчення пільгового періоду. Крім того, згідно пункту 6 додаткової угоди у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту як у повному обсязі, так і частково, більш ніж 30 днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суди установили, що 17 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладений договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 08-987-10П-ВКЛ, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 200 тис. доларів США зі сплатою 15,00 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 16 вересня 2018 року.

Виконання договору про надання відновлюваної кредитної лінії забезпечено заставою нерухомого майна, а саме: нежилого приміщення, загальною площею 163,80 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що між банком і власником нежилого приміщення ОСОБА_3 укладений іпотечний договір № 08-987-10П-1 від 17 вересня 2008 року. Вартість предмета іпотеки сторони вказаного договору визначили у розмірі 1 385 241 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно статті 572 ЦК України, частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимог, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із статтею 590 ЦК України, статті 33 Закону України «Про іпотеку», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Статтею 7 Закону України «Про Іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про Іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах позовної давності (стаття 256 ЦК України).

Відповідач просила застосувати позовну давність до вимог банку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу (до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання) вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті.

Таким чином, якщо за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За змістом пункту 4.4 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов?язків, визначених пунктами 3.3.4., 3.3.5 цього договором, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов?язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пункти 3.3.4., 3.3.5 у первинній редакції визначали строки внесення платежів за тілом кредиту та процентами.

Додатковою угодою № 03 від 02 серпня 2010 року про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії, укладеною між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , сторонами встановлено новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості, а саме - до 16 вересня 2023 року, встановлено новий графік зниження максимального ліміту кредитної заборгованості, починаючи з дати укладання договору, встановлено новий порядок сплати процентів за користування кредитом.

Згідно з детальним розписом сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, що є додатком до укладеної додаткової угоди, ОСОБА_2 зобов?язалася погашати тіло кредиту починаючи з 20 березня 2012 року шляхом внесення відповідних платежів до 20 числа кожного місяця. Проценти за користування грошовими коштами повинні були сплачуватися боржником з 20 вересня 2010 року шляхом внесення відповідних платежів до 20 числа кожного місяця.

Відповідно до пункту 7 додаткової угоди інші умови кредитного договору залишаються незмінними та діють в частині, що не суперечить даній додатковій угоді.

Строки внесення платежів за кредитом та їх розмір змінився додаткового угодою, а тому встановлені пункту 4.4 кредитного договорунаслідки діють щодо змінених додатковою угодою умов.

Тобто, на підставі пункту 4.4 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов?язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню)у разі несплатитіла кредиту починаючи з 20 березня 2012 року протягом більше, ніж 90 календарних днів.

Останній платіж за тілом кредиту ОСОБА_2 вчинила19 вересня 2009 року, а за процентами - 29 грудня 2010 року.

Враховуючи те, що додаткового угодою до кредитного договору сторони визначили нові умови щодо строку виконання основного зобов?язання, 90 календарних днів за пунктом 4.4 кредитного договору підлягають обрахунку з 20 березня 2012 року, відповідно з 19 червня 2012 року строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та 20 червня 2012 року починається перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту в цілому.

Таким чином, на момент звернення кредитора у січні 2015 року до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором строк позовної давності за основною вимогою (про повернення кредиту в цілому) не сплив.

Щодо щомісячних зобов?язань необхідно зазначити, що невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі, у рахунок погашення яких позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Апеляційний суд застосував пункт 4.4 кредитного договору без урахування дії змінених додатковою угодою умов кредитного договору, у зв?язку з чим дійшов передчасного висновку про відмову у позові з підстав пропуску строку позовної давності за основною вимогою.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Ухвалення рішення про стягнення заборгованості у межах позовної давності за кожним платежем за кредитом потребує дослідження доказів та проведення розрахунків, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 400 ЦПК України, а тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню за статтею 411 ЦПК України із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 12 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик