Номер провадження 2/521/3900/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2019 року Малиновський районний суд м.Одеси в складі:
головуючого судді Лічмана Л.Г.
при секретарі Тимофієнко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеської міської ради (м. Одеса, пл. Думська, 1) про встановлення факту та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, -
01.08.2019 р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою, у якій просив встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 однією сім`єю з 08.06.1982 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (день смерті ОСОБА_2 ). Крім того, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав зазначені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представники відповідача Одеської міської ради в судове засідання не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Такі умови у справі одночасно існують. Тому судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 р. клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано з Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса належним чином завірену копію спадкової справи № 154/2019, яка відкрита після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд, перевіривши матеріали справи, та дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 04.07.1978 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, внаслідок чого прізвище дружини змінено на « ОСОБА_4 ». (а.с. 9)
З Технічного паспорта від 27.09.2002 р. вбачається, що зазначена квартира складається з 2 кімнат, загальною площею 46,5 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м. (а.с. 12-14)
Згідно ст. 112 ЦК Української РСР (ред.1963 р.) майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).
Аналогічні положення встановлюються ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV.
Відповідно до ст. 355-356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно . Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Зазначене свідоцтво про право власності містить відмітки про те, що Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 13.11.2002 р. за реєстровим № 2-5503 посвідчено договір дарування, по якому ОСОБА_1 подарував 1/3 частину ізольованої квартири ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 79 років померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . (а.с. 15)
Згідно свідоцтву про право на спадщину за законом від 16.02.2016 р., виданого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2-109, вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_5 є її чоловік - ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , які разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку вищевказаної квартири видано ОСОБА_1 , на 1/3 частку квартири свідоцтво про право на спадщину ще не видано. (а.с. 16)
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 57 років. (а.с. 17)
Після його смерті до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини від 11.03.2019 р. № 213 після смерті ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 , внаслідок чого заведено спадкову справу № 154/2019.
Відповідно до листа Малиновської державної нотаріальної контори від 18.03.2019 р. № 830/02-14 позивачу рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки вих. № 257 та № 258 від 17.04.2019 р. виданої головою ОСББ «Весна-9» ОСОБА_1 . зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 17.08.1978 р. по теперішній час, де до цього з 08.06.1982 р. проживав ОСОБА_2 Реєстрація ОСОБА_1 за вказаною адресою підтверджується також відміткою у паспорті. (а.с. 22-23)
Відповідно до Довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи від 06.03.2019 р., виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 знято з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З акту проживання, за підписом сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтверджено факт проживання ОСОБА_1 з 17.08.1978 р. до теперішнього часу, з яким проживали ОСОБА_5 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 з 08.06.1982 р. до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20)
Факт, про встановлення якого просить позивач має для нього юридичне значення, оскільки впливає на реалізацію ним його права на спадкоємство майна ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно роз`яснень, викладених в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо.
На підставі зазначеного, з врахуванням наданих доказів, суд встановлює факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та сина його дружини - ОСОБА_2 з 08.06.1982 р. до 24.01.2019 р. Докази, які б спростовували цю обставину, відсутні.
Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України (далі ЦК), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК).
Згідно ч. 1 і 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 не видавались, заповіту після своєї смерті вона не лишила.
У спадкову масу після смерті ОСОБА_2 увійшло 2/3 частки квартири, а саме 1/3 частка, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності та 1/3 частка, яку він прийняв в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , але не перереєстрував право власності на цю частку.
ОСОБА_1 в установленому ЦК України (ч. 3 ст. 1268 і ст. 1269) порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На підставі зазначеного, суд визнає за ОСОБА_1 право приватної власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Керуючись ст.ст. 76, 223, 263-265, 280 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) , - задовольнити повністю.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), та ОСОБА_2 однією сім`єю з 08 червня 1982 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 січня 2019 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право приватної власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 46, 5 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 18 жовтня 2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

С У Д ОСОБА_11 Я: