04 березня 2019 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
секретаря судового засідання Шевчук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_4, про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, -
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу. Свої вимоги мотивує тим, що 06.10.2014 року в м. Києві, на перехресті вул. Микитенка-Райдужна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіль «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 - пеотерпілий.
Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, та постановою суду про визнання винним у спричиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, потерпілий звернувся до позивача з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.
На підставі звіту № 9900 про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобілю потерпілого, був складений наказ № 6908 від 29.12.2015р. про виплату страхового відшкодування.
Так цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент скоєння ДТП, тому позивач набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування.
В судове засідання представник позивача не з?явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов в повному обсязі.
В судове засідання відповідач не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
За даних обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами Глави II Розділу III ЦПК України.
Матеріалами справи встановлено, що 06.10.2014 року в м. Києві, на перехресті вул. Микитенка-Райдужна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіль «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 - потерпілий.
Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, та постановою суду про визнання винним у спричиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, потерпілий звернувся до позивача з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.
На підставі звіту № 9900 про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобілю потерпілого, був складений наказ № 6908 від 29.12.2015 р. про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі - 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн., що підтверджено платіжним дорученням № 6908 від 30.12.2015 р. Також позивачем було понесено витрати за послуги аварійного комісару з метою визначення матеріального збитку завданого автомобілю потерпілого в розмірі - 971 грн.
Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: позивач після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія автомобіля, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цвільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону України.
Так цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент скоєння ДТП, тому позивач набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування.
13.01.2016 р. на адресу відповідача було направлено лист про досудове врегулювання спору. Оскільки відповідач не сплатив страхове відшкодування в добровільному порядку, то позивач змушений звернутися до суду.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування»: «Страховий випадок-подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі». Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування»: «Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку».
Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 ЗУ «Про страхування»: «до страховика, що виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду».
Згідно з п. «в», ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)».
Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану інщою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Витрати за послуги аварійного комісару є необхідним для визначення розміру матеріального збитку пошкодженого в ДТП автомобіля, та є одним із документів необхідних для отримання страхового відшкодування, а отже є витратами.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 50 000 грн., та 971 грн. витрати на аварійного комісара.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1 600 грн..
Враховуючи наведене, та, керуючись ст.ст.1191, 1187 ЦК України, ст.ст.10,60,88, 141, 212-215, ЦПК України, суд -
Задовольнити позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_4, про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу - повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., відшкодування витрат на аварійного комісара в розмірі 971 грн..
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання - АДРЕСА_1.
Суддя