Справа № 645/2092/18
Провадження № 2/645/147/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Проневич Д.О., за участі: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання права власності, вказуючи, що сторони перебували у шлюбі з 28.09.2012 р. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.03.2017 р. шлюб було розірвано. За час шлюбу Відповідач і Позивач придбали нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, за 390 000 грн.. При цьому право власності на вказану квартиру було зареєстровано за Відповідачем. Позивач вважає, що йому належить право власності на 1/2 частини спірної квартири як його частки в спільному майні, що було набуте подружжям за час шлюбу, з підстав, передбачених ст.60 СК України.

Просить суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

17.08.2018 р. до суду від ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. В обґрунтування заперечень зазначає, що вони дійсно перебували у шлюбі в період з 28.09.2012 р. до 22.03.2018 р. Відповідно до Договору купівлі продажу квартири від 06.03.2014 р., ОСОБА_4 було придбано квартиру АДРЕСА_1. Проте при придбанні даної квартири відповідачем було витрачено лише власні кошти, які вона отримала від продажу власного спадкового майна. Так, в червні 2011 р. померла її мати, від якої у спадок відповідач отримала однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова по справі №640/442/13- ц. Також у спадок від матері відповідач отримала житловий будинок АДРЕСА_2, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.09.2013 р.

З позивачем відповідач проживала в однокімнатній квартирі батька позивача. Разом з ними проживав і син відповідача від першого шлюбу. В певний період часу стосунки між подружжям почали псуватись. Позивач багато працював водієм, а отримував небагато. Восени 2012 р. відповідач завагітніла і напруга в сім'ї лише збільшилась. Після народження спільної з позивачем доньки їм стало ще складніше жити в однокімнатній квартирі і відповідач вирішила, що необхідно щось змінити задля збереження шлюбу. Вона довго вагалась чи продавати належне їй на праві спадщини майно, проте вирішила придбати велику квартиру. 09.11.2013 р. відповідач продала належну їй на праві спадщини квартиру АДРЕСА_3 за 243787,00 грн., що на день продажу складало 30500,00 доларів США. Відповідач та позивач знайшли квартиру в цьому ж районі, проте для купівлі нової квартири їй не вистачало майже 11000,00 доларів США (100 000,00 грн.). Позивач заробляв 1500,00 грн. на місяць і таких коштів не мав. Будинок в м. Люботин, який дістався відповідачеві у спадок, вже був виставлений на продаж, але ніяк не продавався. Відповідач була вимушена звернулась до хрещеної свого сина від першого шлюбу та взяла у неї в борг на три роки 110000,00 грн. під зобов'язання в разі неповернення грошових коштів у строк переоформити на неї право власності на житловий будинок, який належав відповідачеві, про що свідчить розписка. В 2015 р., після продажу будинку в м.Люботин, відповідач повністю розрахувалась за борговою розпискою.

Відповідач вважає, що позивач зловживає процесуальними правами і навмисно не повідомив суд про реальні факти придбання відповідачем житлової квартири, які стосуються предмету спору та які свідчать про купівлю квартири за власні кошти відповідача, отримані від продажу спадкового майна. Спірна квартира АДРЕСА_1 на 100% була придбана за її особисті кошти, отримані від продажу спадкового майна, у зв'язку з чим просить суд відмовити позивачеві у задоволені позовних вимог.

09.10.2018 р. від представника позивача - ОСОБА_6 надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що твердження відповідача щодо придбання нею спірної квартири за власні кошти спростовується п.9.3 договору купівлі-продажу від 06.03.2014 р., з якого вбачається, що покупець ОСОБА_4 придбає вказану квартиру за спільні кошти, під час зареєстрованого шлюбу, за згодою чоловіка ОСОБА_1 У зв'язку з чим представник позивача просить суд задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі. При цьому позивач пояснив, що спірну квартиру вони купили за кошти від продажу квартири на АДРЕСА_4, яка належала позивачеві та його батькові в рівних частках, а також від продажу квартири відповідача на АДРЕСА_3. Про те, що відповідач позичила кошти на купівлю спірної квартири, вона йому не повідомляла.

Представник відповідача - ОСОБА_3 проти позову заперечував, підтримав пояснення, викладені у відзиві на позов.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. (а.с.40).

Дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 28.09.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб (а.с.4).

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.03.2018 р. шлюб між подружжям було розірвано (а.с.64).

06.03.2014 р. відповідач ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., вартість якої складає 390000,00 грн., що підтверджується наданою суду копією договору купівлі-продажу від 06.03.2014 р., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Добриніною Ю.М. (а.с.5-6).

Вказаний договір містить застереження (п.9.3), про те, що покупець ОСОБА_4 придбає вказану квартиру за спільні кошти, під час зареєстрованого шлюбу, за згодою чоловіка ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України).

Надані суду докази безспірно свідчать про те, що спірне майно - квартира АДРЕСА_1 - є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4, оскільки набуто ними під час шлюбу та ведення спільного господарства, за їх спільні кошти, тому належить кожному з них у рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному.

Доводи відповідача про придбання спірної квартири за її особисті кошти - суд вважає неспроможними та недоведеними.

Так, матеріали справи дійсно свідчать про те, що 09.11.2013 р., відповідач ОСОБА_4 продала належну їй квартиру АДРЕСА_3, за 243787,00 грн., що підтверджується наданою суду копією договору купівлі-продажу від 09.11.2013 р. посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. (а.с.25).

Безспірних доказів того, що саме ці кошти, а також запозичені кошти за розпискою від 01.03.2014 р. у сумі 110000,00 грн. були витрачені на купівлю спірної квартири - матеріали справи не містять, адже продаж квартири на АДРЕСА_3 відбувся за чотири місця до купівлі спірної квартири, а справжність розписки від 01.03.2014 р., копію якої надала відповідач, ніким не посвідчена.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі у розмірі 1950,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 272ЦПК України , ст.ст.60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.372 ЦК України, суд -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., як його частки спільного сумісного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1950 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено: 12.03.2019 року.

Головуючий - суддя :