РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась у суд із позовом до відповідача, ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 а стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 1860 грн. щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 . Шлюб між сторонами було розірвано 23.01.2013року. Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виховання та утримання малолітньої доньки, не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, відповідно до положень ЦПК України, причини неявки суду не відомі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення, в яких зазначає, що просить справу слухати без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримує.

Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.01.2013року шлюб розірвано ( а.с.16).

Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( копія свідоцтва про народження а.с.9).

Згідно акту обстеження умов проживання дитина мешкає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , де для неї створені всі необхідні умови для розвитку і виховання. Відповідачем факт проживання дитини з матір`ю не спростований.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків.

Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Згідно висновку департаменту служб у справах дітей про позбавлення батьківських прав визнано доцільним позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами.

Згідно ч.1,ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом враховано, що висновок було складено без участі батька, на підставі пояснень матері та довідок з поліклініки та навчальних закладів.

Однак, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем в якості доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків надано: довідку Харківської міської дитячої поліклініки №2, згідно якої догляд за дитиною здійснює мати, при відвідуванні дівчинки вдома та при прийомі у лікарів дитина знаходиться також у супроводі матері, батько дитини дитячу поліклініку не відвідував, станом здоров`я доньки у медичних працівників не цікавився; надано довідку КЗ «Нововодолазького санаторного навчально-виховного комплексі», згідно якої ОСОБА_4 навчалась у даному закладі з 01.09.2012року по 27.06.2006року, за час навчання мати займалась вихованням доньки одноособово, батько участі у вихованні дитини не брав, навчальний заклад не відвідував, з класним керівником та вихователем не спілкувався; надано довідку Харківської гімназії №83 ХМР, згідно якої ОСОБА_4 навчається у Харківській гімназії №83 з 24.06.2016року, за час навчання дитини в гімназії батько не відвідував батьківські збори, з класним керівником не спілкувався.

Однак, на думку суду, той факт, що батько не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником та не відвідує з дитиною лікаря не свідчить про ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування ними своїми обов`язками та не може свідчити про відсутність інтересу батька до виховання дитини.

Матеріали справи не містять докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тобто, в порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Безсумнівних доказів які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками суду не надано, внаслідок чого суд не вбачає підстав для застосування крайнього заходу та позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина.

Натомість, із досліджений судом доказів, вбачається, що відповідач приділяє мало уваги сину, внаслідок чого, суд вважає за необхідне попередити його про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , а на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування Харківської міської ради, покласти контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до доньки.

Крім того, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, а не солідарним.

Відповідач у зв`язку із стосунками, що склалися між ним та позивачем, не надає в повному обсязі матеріальної допомоги позивачу для утримання дитини.

Враховуючи, що відповідачем доказів неможливості сплати аліментів у визначеній сумі не надано, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів в сумі 1860 грн.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ), третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради ( м. Харків вул. Чернишевська, 55) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1860 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 05.10.2018р. до досягнення дитини повноліття.

В решті позову відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки - ОСОБА_4 . Покласти на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування Харківської міської ради, контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків по відношенню до дочки ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 10.06.2019року.

Суддя Бородіна Н.М.