Дата документу 21.05.2019
Справа № 501/1765/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2

до

відповідача: виконавчого комітету Чорноморської міської ради

третя особа: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради

предмет та підстави позову: про визнання права власності

учасники справи в судове засідання не з`явились

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

1. ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Чорноморської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради про визнання права власності (а.с.2-3), пізніше доповненим (а.с.26-27), згідно якого просить суд визнати за ним та за ОСОБА_2 право власності по 1/2 частки на самочинно забудований балкон збільшеного розміру на 3,9 кв.м. у житловій квартирі АДРЕСА_1 .

2. Позов мотивований тим, що він (позивач) та ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1 .

Іллічівським міським судом Одеської області 28.03.2018 року по справі №501/1514/17 позивачу відмовлено у задоволенні заяви щодо скасування постанови від 18 липня 2017 року виконуючого виконкому Чорноморської міської ради заступника відділу ДАБК Тодорової ОСОБА_4 . ОСОБА_5 . по справі про адміністративне правопорушення та ця постанова залишена без змін. Рішення суду набрало законної сили.

3. Позивач стверджує, що він є особою, яка добросовісно заволоділа та продовжує відкрито, безперервно володіти вище вказаним балконом, тому вважає, що у нього виникло право власності за набувальною давністю на це нерухоме майно, яке складає невіддільну частку житлової квартири.

4. Представник Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради 08 серпня 2019 року надав до суду письмове пояснення, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с.25), посилаючись на те, що КП «БТІ» ЧМР не має передбачених законодавством України обов`язків щодо пред`явлення будь-яких претензій про порушення будівельних норм до порушників; посилання позивача на ст.344 ЦК України щодо набуття права власності за набувальною давністю не мають правового обґрунтування, тощо.

5. Представник виконавчого комітету Чорноморської міської ради 13.09.2018 року надав до суду відзив на позов (а.с.32-35), просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що проектна документація на реконструкцію балкону у позивача відсутня; позивач здійснив самовільне будівництво без належного дозволу; визначені законом дії щодо оформлення дозвільної документації позивачем виконані на були; позивач не довів, що здійснена ним реконструкція не призвела до порушення прав власників інших квартир, а також не порушила санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку; посилання позивача на ст.344 ЦК України щодо набуття права власності за набувальною давністю не мають правового обґрунтування.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. Представник Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради 08.08.2019, 12.10.2018, 2011.2018, 16.04.2019 надав до суду заяви про розгляд справи без його участі (а.с.31, 99).

7. Позивач 01.11.2018, 09.04.2019 надав до суду заяви про розгляд справи без його участі та без участі його представника (а.с.52, 97).

8. Позивач 26.11.2018, 30.11.2018 надав до суду заяви про призначення судової технічної експертизи (а.с.62).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

9. Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_6 від 03 липня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.15).

10. У зв`язку із відстороненням судді Іллічівського міського суду Одеської області Максимович Г.В. від здійснення правосуддя, відповідно до наказу голови суду №21-ос від 03.08.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ (а.с.20).

11. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 16.08.2018 року, справа повторно розподілена для подальшого розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.19).

12. Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 17 серпня 2018 року прийнято до свого провадження справу в загальному позовному провадженні зі стадії підготовчого судового засідання (а.с.21-22).

13. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26 грудня 2018 року призначено по справі будівельно-технічну експертизу (а.с.69-70).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

14. Судом встановлено, що позивач та його неповнолітній син ОСОБА_2 є співвласниками по АДРЕСА_2 /2 квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11). Квартира знаходиться на 5 поверсі.

15. Згідно копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , замовником технічної інвентаризації нерухомого майна є ОСОБА_3 (а.с.6-8).

16. Відповідно до копії технічного паспорту вбачається, що самочинно збудованим або переобладнаним є 3,9 кв.м. балкону відповідної квартири.

17. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28.03.2018 року по справі №501/1514/17 у задоволенні заяви ОСОБА_3 щодо скасування постанови в.о. начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Тодорової Л.О. від 18 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності відмовлено (а.с.9-10).

Згідно мотивуючої частини вказаного рішення зазначено, що:

«Відповідно копії протоколу від 12.07.2017 року ОСОБА_3 за результатами позапланової перевірки, щодо реконструкції квартири шляхом розширення балкону за адресою: АДРЕСА_3 було порушено п.5 ст.26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст.24 ЗУ «Про планування та забудову».

Згідно копії Постанови № 57 від 18.07.2017 року забудовника ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.96 КУпАП та стягнено штраф в розмірі 1 700,00 гривень».

18. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 грудня 2007 року вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною позивача по справі (а.с.28-29).

19. Відповідно до висновку експерта №879/2019 від 11.03.2019 року (а.с.85-88), досліджуваний балкон в квартирі АДРЕСА_1 відповідає наступним вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва:

- ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»;

- ДБН В.1.1.7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»;

- ДБН В.2.6-220:2-17 «Покриття будівель і споруд;

- СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009 «Житлові будинки. Правила визначення фізичного зносу житлових будинків»;

- ДБН В.1.1-12:2014 «Будівництво у сейсмічних районах України»;

- ДСТУ Н Б А.3.1-23:2013 «Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд (СНиП 3.04.01-87).

Разом з тим, досліджуваний балкон в квартирі АДРЕСА_1 не відповідає наступним вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва: ДБН ОСОБА_8 .3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»: по розширенню існуючого балкону, його скління п.8.14.

V. Оцінка Суду.

20. Частиною 4 та ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від лютого 2011 року, право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або користувачами вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

21. Крім того, відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року, проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

22. Як передбачено п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року, замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності.

23. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року, право на виконання підготовчих робіт і будівельних робіт на об`єктах, що належать до 1-ї категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводять відповідні інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п`яти робочих днів з дня надходження декларації. Як наслідок, ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

24. Таким чином, позивач, власними силами здійснив самочинне будівництво (реконструкцію) балкону, однак ним не були дотримані вимоги наведених вище нормативно - правових актів України, які регулюють питання об`єкту містобудування, які діяли в період такого будівництва, зокрема: позивач здійснивши реконструкцію балкону - не отримав дозволу на проведення реконструкції, не розробив проектну документацію на будівництво та не подав до інспекції архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

При таких обставинах, чинним законодавством України передбачені правові наслідки будівництва об`єкта містобудування без дотримання відповідного порядку передбаченого чинним законодавством України та наявності вказаних вище документів, які надають право позивачу здійснювати реконструкцію (перебудову) і без наявності яких будівництво заборонено, а також без подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

25. Крім того, суд бере до уваги висновок експерта №879/2019 від 11.03.2019 року (а.с.85-88), що досліджуваний балкон в квартирі АДРЕСА_1 не відповідає наступним вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва: ОСОБА_9 .3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»: по розширенню існуючого балкону, його скління п.8.14.

26. Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

27. Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

28. Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Нормою статті 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення.

29. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Слід зазначити, що ні зазначеними нормами, ні нормою статті 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення.

30. Згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-244 цс14, частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Крім того, позивач не звертався до компетентних органів із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації.

31. Отже, вирішення питань щодо надання дозволу на введення в експлуатацію належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

32. Крім того, посилання позивача на ст.344 ЦК України щодо набуття права власності за набувальною давністю не мають правового обґрунтування у даному предметі спору з наступних підстав.

33. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

34. У п.п. 9, 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

35. У постанові від 6 червня 2018 року № 61-8051св18 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

36. З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_3 є співвласником спірного нерухомого майна та самочинно здійснив реконструкцію балкону до відповідної квартири, він не є добросовісним набувачем в розумінні ст.344 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для визнання права власності за ним та за неповнолітньою дитиною на 1/2 частки на самочинно забудований балкон збільшеного розміру на 3,9 кв.м. у житловій квартирі АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

37. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

38. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

39. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

40. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

41. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

42. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

43. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 до виконавчого комітету Чорноморської міської ради (третя особа: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради) про визнання права власності за кожним по 1/2 частки на самочинно забудований балкон збільшеного розміру на 3,9 кв.м. у житловій квартирі АДРЕСА_1 відмовити повністю.

2. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду.

4. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

5. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

6. Повний текст рішення виготовлено 21 травня 2019 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко