Номер провадження: 22-ц/813/2790/19
Номер справи місцевого суду: 520/472/17
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»

третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Людмила Іванівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2018 року у складі судді Пучкової І.М.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. про визнання правовідносин припиненими, визнання іпотеки припиненою, зобов'язання нотаріуса вилучити запис з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, посилаючись на те, що12 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1503/1207/45-006 на купівлю житлової нерухомості та іпотечний договір №1503/1207/45-006-Z-1.

28 листопада 2012 ПАТ «Сведбанк», правонаступник ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу було правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» уклало з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» договір факторингу №15, за яким відступило право вимоги по кредитному договору №1503/1207/45-006, укладеного 12 грудня 2007 року.

Згідно повідомлення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» від 19 листопада 2015 року Про анулювання боргу направленого ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на адресу ОСОБА_2 вказано, що за ОСОБА_2 обліковується кредитна заборгованість у сумі 1307820,36 грн (один мільйон триста сім тисяч вісімсот двадцять гривень 36 копійок), а саме:485423,27 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту;383060,08 грн. - заборгованість по відсоткам; - 0,00 грн. - заборгованість по комісіям; - 439337,01 - заборгованість по пені.

ТОВ «ФК «Вектор Плюс», як кредитор, повідомив ОСОБА_2, як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника та військового збору, що рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_2 прийнято 04.09.2015 року.

Зазначене повідомлення про анулювання боргу укладене у двох примірниках для Кредитора ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Боржника - ОСОБА_2

Таким чином, кредитна заборгованість у сумі 1307820,36 грн. припинилася 04.09.2015 року відповідно до рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_2

Також позивачка зазначила, що оскількикредитний договір №1503/1207/45-006 від 12.12.2007 року припинив свою дію на підставі ст. 605 ЦК України внаслідок прощення боргу, то і договір іпотеки №1503/1207/45-006-Z-1 від 12.12.2007 року є припиненим на підставі ст. 605 ЦК України з 19 листопада 2015 року.

На підставі вищевикладеного, позивачка просила судвизнати правовідносини за кредитним договором №1503/1207/45-006 на купівлю житлової нерухомості від 12 грудня 2007 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ОСОБА_2 припиненими, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків;визнати іпотеку згідно з іпотечним договором від 12 грудня 2007 року №1503/1207/45-006-2-1 укладеного між ВАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником АКБ«ТАС-Комерцбанк» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ОСОБА_2 припиненою, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2018 року позов ОСОБА_2 до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання договору іпотеки припиненим задоволений повністю. Визнано правовідносини за кредитним договором №1503/1207/45-006 від 12 грудня 2007 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 припиненими.Визнано іпотеку, згідно з іпотечним договором від 12 грудня 2007 року №1503/1207/45-006-Z, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 припиненою.Зобов'язано Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про заборону відчуження квартири №34, що належить ОСОБА_2 в будинку №125, що розташована за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, яка була накладена на підставі договору іпотеки №1503/1207/45-006-Z-l від 12.12.2007 р., укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, посвідченого 12.12.2007 р. а реєстровим № 7493 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, винести постанову, якою позовну заяву залишити без задоволення, посилаючись на те, щорішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що повідомлення про анулювання боргу від 19.112015 року є одностороннім договором.

У той же час, вважає, що якщо правочин односторонній, тобто його вчинення відбувалося за волею однієї особи, немає жодних перешкод у тому, щоб цю волю змінити на протилежну, відмовившись від правочину.

У зв'язку з істотною зміною обставин, вважає рішення про анулювання боргу ОСОБА_2 від 19.112015 року скасованим, а односторонній правочин розірваним в односторонньому порядку.

Зазначає, що суд першої інстанції припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляє із підставами для припинення права іпотеки. Проте при цьому не враховує, що відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилося невиконаним. Зобов'язання за кредитним договором позивачем не виконано.

Наголошує, що набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем не відбулося, а тому відсутні підстави для припинення договору іпотеки.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. - головуючий суддя, судді -Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.01.2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» була призначена до розгляду на 06 березня 2019 року.

В судове засідання, призначене на 06 березня 2019 року сторони не з'явились, всі були сповіщені належним чином (а.с. 157-159).

Від представника ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», та від приватного нотаріуса надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 160-164).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що односторонній правочин прощення боргу позивачеві, повідомлення про який від 19.11.2015 року надіслано ОСОБА_2, оспорювався як такий, що порушує права ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та визнаний в судовому порядку недійсним.

Однак з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 12.12.2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1503/1207/45-006, відповідно до якого банк надав позичальникові грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 162 000,00 дол. США на строк з 12 грудня 2007 року по 12 грудня 2024 року для придбання квартири, загальною площею 84,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-10).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором від 12.12.2007 року №1503/1207/45-006, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №1503/1207/45-006-Z-1 від 12.12.2007 року, в силу якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).

У подальшому, ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року №15, відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості за кредитним договором від 12.12.2007 року №1503/1207/45-006.

Одночасно з договором факторингу між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року, відповідно до якого сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованості за кредитним договором відступаються права вимоги за іпотечним договором №1503/1207/45-006-Z-1 від 12.12.2007 року.

ТОВ ФК« Вектор Плюс» 05.09.2015р. було передано право власності на предмет іпотеки, тобто власником іпотечного майна являється ТОВ ФК « Вектор плюс», про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. на підставі заяви уповноваженої особи було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 64-65).

Згідно з повідомленням від 19.11.2015 року, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», повідомило ОСОБА_2 про анулювання боргу, на підставі кредитного договору за договором № 1503/1207/45-006 від 12.12.2007 року у розмірі 1307820, 36 гривен (а.с. 6).

Після отримання повідомлення про анулювання боргу ОСОБА_2 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на іпотечне майно.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2016року скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.09.2015року індексний номер 24182935 щодо реєстрації за ТОВ « ФК Вектор Плюс» права власності на нерухоме майно (а.с. 116-118).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2016 р. постанова Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2016р. залишена без змін (а.с. 119-121).

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше гне встановлено законом.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Так, згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

За змістом ст. 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України.

Підстави припинення іпотеки передбачено ст. 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Тобто, за змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 599, 598 ЦК Україниприпинення іпотеки означає такий стан правовідношення між сторонами, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

На підставі викладеного, встановивши, що зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором залишилися невиконаними, рішення про анулювання (прощення) боргу останнього, було прийнято відповідачем за умови отримання ним у власність предмета іпотеки, що згодом було припинено шляхом скасування реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на іпотечну квартиру, а вимоги кредитодавця у інший спосіб не виконані, суд апеляційної інстанції виходить з того, що основне зобов'язання не є припиненим, а тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність визначених статтею 17 Закону України «Про іпотеку» підстав для припинення іпотеки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь відповідача понесені витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 1920 гривень.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 386 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю«Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Людмила Іванівна про визнання правовідносин припиненими, визнання іпотеки припиненою, зобов'язання нотаріуса вилучити запис з державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, зареєстрована: АДРЕСА_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«Факторингова компанія «Вектор Плюс» (м. Київ, пр. С. Бандери, 28-А, , Р/Р № 5701 в ПАТ «Альфа Банк» МФО 300346) судові витрати у розмірі 1920 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 березня 2019 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець