Провадження №22-ц/812/384/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/955/18 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на рішення, яке постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Павлової Жанни Петрівни у приміщенні цього суду 04 грудня 2018 року, за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про покладення зобовязання з припинення нарахування оплати за постачання теплової енергії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2018 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі ПАТ «МТЕЦ») про покладення зобовязання з припинення нарахування оплати за постачання теплової енергії.

Позов мотивовано тим, що позивачу належить на праві приватної власності квартира № 10 у житловому будинку садибного типу за адресою по вул. Пограничній, 72 м. Миколаєва, яка була підключена до системи централізованого опалення.

Квартиру на підставі заяви ОСОБА_2 управлінням комунального майна міської ради було знято із балансу житлово-експлуатаційної організації TOB «Николаевдомсервис». До початку опалювального сезону, а саме - у вересні 2017 р. під час проведення ремонту позивачем було прийняте рішення про відмову від споживання теплової енергії відповідача. Паралельно із системою централізованого опалення ним було влаштоване електричне опалення на підставі відповідних технічних умов ПАТ «Миколаївобленерго». Намагаючись відєднатися від централізованого опалення в установленому порядку, позивачем були надані до адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради документи. Однак, 26 вересня 2017 р. адміністрацією району йому було відмовлено у наданні погодження на відключення, посилаючись на відсутність повного комплекту документів. Скориставшись своїм правом як власника квартири, позивач 01 жовтня 2017 р. виконав роботи з демонтажу системи централізованого опалення квартири. 04 жовтня 2017 р. на адресу TOB «Николаевдомсервис» та відповідача ОСОБА_2 було подано заяву, якою він просив зафіксувати факт відєднання квартири від централізованого опалення. TOB «Николаевдомсервис» рекомендувала вирішити питання по відключенню безпосередньо із ПАТ «МТЕЦ». Так, на адресу відповідача позивачем 04 жовтня 2017 р. направлена окрема заява, в якій він зазначив, що згідно наданого йому права власності він вирішив відмовитися від споживання теплової енергії за допомогою централізованого опалення через її високу вартість. Також відзначив, що вказане відєднання не порушує права інших власників квартир та просив припинити нараховувати плату за опалення за відповідним особовим рахунком у зв'язку із фактичною неможливістю споживання тепла. Так, листом відповідача від 03 листопада 2017 р. йому було відмовлено у фіксації факту припинення постачання теплової енергії та у припиненні нарахування відповідної оплати, посилаючись на заборону відключення помешкань від централізованого теплопостачання без влаштування альтернативного джерела опалення приміщені (квартири).

Посилаючись на викладене, а також на те, що опалення у квартирі здійснюється за допомогою електроенергії згідно технічних умов, виданих ПАТ «Миколаївобленерго» та договору, в якому зазначено що електроенергія використовується у тому числі і для опалення, а відповідач продовжує нараховувати оплату за теплову енергію, позивач просив зобовязати ПАТ «МТЕЦ» припинити нарахування оплати за постачання теплової енергії з 04 жовтня 2017 р. та на майбутнє, а також стягнути з відповідача на його користь 704 грн. 80 коп. судового збору.

У відзиві на позов ПАТ «МТЕЦ» вказує, що позивачу були видані технічні умови на відключення від централізованого теплопостачання із розясненнями щодо порядку та умов проведення відключення. Всупереч нормам чинного законодавства та за наявності відмови міжвідомчої комісії при адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради у наданні дозволу на відключення квартири від системи централізованого опалення позивач провів самовільний демонтаж системи централізованого опалення квартири. Як на правову підставу своїх заперечень відповідач послався на положення постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 р., якою затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 р., зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 09 грудня 2005 р. за №1478/11758.

В судове засідання позивач не зявився, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення, а також просив розглядати вказану справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в заяві до суду просив розглядати справу без його участі.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2018 р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Зобовязано ПАТ «МТЕЦ» припинити нарахування оплати за постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу, починаючи з 04 жовтня 2017 р. та стягнуто з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що встановленим є факт опалення квартири, власником якої є позивач, за допомогою електроенергії на підставі технічних умов, виданих ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», та договору, в якому зазначено, що електрична енергія використовується у тому числі і для опалення.

Письмовий договір між позивачем та відповідачем на постачання теплової енергії відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не укладався, а послуга оплачувалася на підставі виставлених відповідачем рахунків.

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 р. (далі Правила), які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

На виконання затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 р., зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09 грудня 2005 р. за №1478/11758, Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (далі Порядок), ОСОБА_2 звернувся до міжвідомчої комісії при адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, яка відмовила у погодженні відключення його квартири від централізованого опалення з огляду на відсутність актів-претензій щодо якості послуги, але позивачем все ж таки було проведено відключення квартири від централізованого опалення, яке відповідно до зазначених відповідачем підзаконних актів кваліфікується як самовільне.

Суд виходив із того, що відповідачем не спростований факт припинення постачання теплової енергії до квартири позивача, відсутність заборгованості за надані послуги, відсутність укладеного письмового договору, відсутність альтернативного опалення, відсутність завданої шкоди відповідачу та третім особам (іншим споживачам послуги), а також наявності факту порушеного права та законного інтересу.

Продовження нарахування плати за послугу з централізованого теплопостачання позивач підтвердив рахунками-повідомленнями відповідача, чим порушується принцип, закріплений в ч. 5 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», щодо обовязку споживача здійснювати щомісячну оплату лише за фактично отриману теплову енергію.

Отже відповідач продовжує нараховувати плату за тепло позивачу, яке фактично не поставляється, а тому на підставі викладених норм чинного законодавства, що регулюють право власності, та принципу верховенства права, у даному випадку права власності позивача на належну нерухомість, суд, пославшись на положення ст.ст. 8, 41 Конституції України, абз. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за результатами розгляду справи дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявності підстав для його задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «МТЕЦ» вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неналежною оцінкою наданих сторонами доказам, порушенням норм матеріального та процесуального права, й просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Порядком передбачена можливість відключення від системи централізованого опалення лише житлових будинків в цілому, а не окремих квартир у багатоквартирних будинках, дії позивача щодо відключення від централізованого опалення здійснені відповідно до вимог пунктів 24, 25 Правил самовільно, без отримання належних дозволів та погоджень, що не є підставою для звільнення споживача від оплати за фактично надані, але не використані споживачем послуги з централізованого опалення.

На апеляційну скаргу надійшов відзив ОСОБА_2, який мотивовано тим, що нарахування відповідачем оплати за послуги, які технічно не можуть ним споживатися внаслідок відключення, є несправедливим з огляду на відсутність спричинення шкоди відповідачу та порушення його прав та законних інтересів інших осіб, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням закону рішення суду не відповідає.

Як встановив суд і таке вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95477210 від 23 серпня 2017 р.

Належна позивачу квартира має площу 95,7 кв. м і розташована в одноповерховому багатоквартирному житловому будинку.

На підставі заяви позивача вказану квартиру було знято з балансу ТОВ «Николаевдомсервис» Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради на підставі розпорядження управління комунального майна ММР №184-р від 13 червня 2017 р., технічну експлуатацію квартири позивач здійснює сам.

17 травня 2017 р. ПАТ ЕК «Миколаївобленерго» видало ОСОБА_2 технічні умови стандартного приєднання для електричних мереж електроустановок щодо зміни технічних параметрів обєкта замовника квартири АДРЕСА_3 (а.с. 8), згідно яких дозволена потужність електроопалення становить 6 кВт, позивачем було влаштоване електричне опалення належної йому квартири№10 по вул. Пограничній, 72.

14 вересня 2017 р. ОСОБА_2 ПАТ «МТЕЦ» видало технічні умови № 47 на відключення від централізованого теплопостачання квартири АДРЕСА_3 (а.с. 13), за якими необхідно виготовити проект відключення ліцензованою проектною організацією, який погодити з постачальником до початку виконання робіт, до проекту надати дозвіл органів місцевого самоврядування на відключення від централізованого теплопостачання та влаштування альтернативного опалення приміщень та ліцензію проектувальника. Прийомка та оформлення відключення виконується за фактом завершення робіт з реконструкції системи теплопостачання приміщень (введення в дію джерела альтернативного теплопостачання приміщень) за обовязковою участю представника ПАТ «МТЕЦ» в роботі комісії.

Рішенням міжвідомчої комісії від 25 вересня 2017 р. ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на відключення від централізованого опалення квартири АДРЕСА_3, оскільки ним не надано актів-претензій, що підтверджують одержання неякісних послуг з теплопостачання (відповідно до рішення виконкому Миколаївської міської ради № 1748 від 26 серпня 2009 р.), а також через наявність зафіксованого у технічній документації КП «ММБТІ» автономної системи опалення.

Позивачем без отримання вказаних дозволів та проектної документації були виконані роботи з демонтажу системи централізованого опалення квартири та направлено на адресу відповідача 04 жовтня 2017 р. заяву, в якій просив припинити нарахування оплати за його особовим рахунком у звязку із неможливістю споживання послуги з централізованого опалення через відмову від такої послуги (а.с. 24).

Листом відповідача від 03 листопада 2017 р. позивачу відмовлено у фіксації факту припинення постачання теплової енергії та припинення нарахування відповідної оплати через відсутність передбачених нормативними актами документів (а.с. 25).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що між сторонами договір про надання послуг з централізованого опалення не укладався, фактично позивачем проведені роботи з демонтажу системи централізованого опалення, опалення квартири позивача здійснюється за допомогою електроенергії на підставі технічних умов, виданих ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», та договору, в якому зазначено, що електрика використовується у тому числі і для опалення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, виходячи із таких підстав.

Згідно зі статтею 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

В силу ст. 16 Закону питання надання житлово-комунальних послуг регулюються договором та законодавством.

Пунктом 1 ч. 1 статті 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За положеннями ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За такого відсутність укладеного сторонами договору про надання житлово- комунальних послуг не звільняє відповідача від виконання такого обов'язку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також, із наданих позивачем рахунку-повідомлення, квитанції (а.с. 10, 11) вбачається, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з централізованого постачання теплової енергії для опалення.

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до пунктів 24, 25, 26 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 р. № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 р. № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4).

При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 р. № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4).

Таким чином, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення за умов відключення будинку в цілому, погодженого усіма співвласниками, на підставі рішення міжвідомчої комісії, розробленого уповноваженими організаціями проекту, погодженого із постачальниками послуг.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п. 2.6 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням міжвідомчої комісії від 25 вересня 2017 р. ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на відключення від централізованого опалення квартири АДРЕСА_3.

Матеріали справи не містять доказів дотримання ОСОБА_2 вимог Правил та Порядку, зокрема, отримання ним до початку робіт із влаштування автономної системи опалення квартири відповідної проектної документації, її затвердження, складання акту про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП, складеного за участю виконавця послуг з центрального опалення, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання позивачу послуг з постачання тепла у встановленому нормативними актами порядку.

За такого суд помилкового дійшов висновку про доведеність позивачем факту остаточного припинення постачання до належної позивачеві квартири центрального опалення відповідачем і колегія суддів не погоджується із аргументами про таке позивача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Таким чином, проведення позивачем будь-яких робіт із відключення квартири від централізованого опалення є самовільним.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно пункту 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові 26 вересня 2012 р. у справі № 6-95цс12.

Враховуючи вищевикладене, у справі яка переглядається, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Колегія суддів також відхиляє доводи позивача та висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованого, формального рішення міжвідомчої комісії про відмову у наданні дозволу на відключення квартири від централізованого опалення, оскілки пунктом 2.22 Порядку передбачено, що у разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. Зазначене рішення комісії позивачем не оспорювалось.

Щодо посилань суду та позивача у відзиві на апеляційну скаргу в обґрунтування висновку про задоволення позову на положення абз. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 41 Конституції України.

Так згідно абз. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших загальних інтересів.

Так, в силу положень частин 2, 4, 5, 7 ст. 319 ЦПК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За такого визначений у законодавчих актах порядок відключення від системи централізованого опалення направлений на дотримання інтересів суспільства та безпеки інших громадян, а тому не суперечить принципам, викладеним у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України щодо прав власника.

Оскільки судом при ухваленні рішення по справі було неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права, рішення суду в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про відмову у позові.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки по справі апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове про відмову у позові, відповідачу необхідно компенсувати понесені ним судові витрати сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір (1 057 грн. 20 коп.), який підлягає компенсації за рахунок держави в силу положень ч. 7 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2018 року скасувати, постановити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про покладення зобовязання з припинення нарахування оплати за постачання теплової енергії відмовити.

Повернути Приватному акціонерному товариству «Миколаївська теплоелектроцентраль» 1 057 (тисячу пятдесят сім) грн. 20 коп. судового збору за рахунок Державного Бюджету України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

ОСОБА_3

Повний текст постанови складений 06 березня 2019 року