Ухвала

14 березня 2019 року

м. Київ

справа № 754/14247/17

провадження № 61-4549ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня

2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Позов мотивовано тим, що вона є самотньою літньою жінкою, чоловіка або іншої близької людини, яка може допомагати та матеріально підтримувати, вона не має. Пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімуму проживання, оскільки частину вона одразу після отримання пенсії спрямовує на сплату комунальних послуг. У зв'язку із цим просила стягнути зі своєї доньки аліменти у твердій грошовій сумі.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня

2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 300 грн, починаючи з 30 жовтня 2017 року до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій заявник

не погоджується із постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду

від 10 грудня 2018 року.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають

касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи,

у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

З урахуванням наведеного, ціна позову у цій справі складає

(600 грн х 6) 3 600 грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2019 року

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Наявність таких випадків у цій справі не встановлено й Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостої, дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду

від 10 грудня 2018 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження

постанови Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников