Головуючий в 1 інстанції Ковтуненко В.О.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Баркова В.М., Биліна Т.І.

секретар Тулянкіна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою відповідача Маріупольської міської організації Товариства Червоного Хреста України на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2018 року у цивільній справі № 263/17067/17 за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської організації Товариства Червоного Хреста України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської організації Товариства Червоного Хреста України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимог зазначила, що 13 жовтня 2016 року о 08:00 годині син позивачки ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем «CHEROLET CAPTIVA», державний знак НОМЕР_1 , який належить позивачці на праві власності, та припаркував його на стоянці біля будинку №32 по вулиці Італійській в місті Маріуполі (біля перехрестя вулиці Італійської та вулиці Торгової в місті Маріуполі). В той же день 13 жовтня 2016 року о 16:30 годині на вказаному перехресті автомобіль «FORD TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить Маріупольській міській організації Товариства Червоного Хреста України, внаслідок самовільного руху покотився та скоїв зіткнення з припаркованим транспортним засобом - автомобілем «CHEROLET CAPTIVA», державний знак НОМЕР_1 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «CHEROLET CAPTIVA» отримав механічні пошкодження, вартість яких відповідно до Звіту №857/17 Суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_3 про оцінку збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, склала 136470,03 гривень. Просила стягнути вартість фактичного відновлювального ремонту в розмірі 203927,00 гривень та понесені витрати на послуги евакуатора у сумі 1200,00 гривень, а всього у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 205127,00 гривень. Крім того, просила стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 гривень та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Маріупольської міської організації Товариства Червоного Хреста України (Ідент.код 24808798 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 205127,00 гривень, у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень, судовий збір у сумі 2551,27 гривень, а всього 212678 (двісті дванадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 27 копійок. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

З даним рішенням не погодився відповідач і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процессуального і матеріального Закону. Просив апеляційний суд скасувати рішення суду і ухвалити новее рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні заперечували протии задоволення апеляційної скарги.

Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» до суду не зявився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом правильно встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.10.2016 року з вини ОСОБА_4 , яка встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, позивачу ОСОБА_1 спричинена матеріальна шкода.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом, власником якого є Маріупольська міська організація Товариства Червоного Хреста України, який на час ДТП був застрахований у ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівьке».

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 17 листопада 2016 року (справа №263/13290/16-п) ОСОБА_4 визнано винним у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Зазначеною постановою суду встановлено, що 13.10.2016 року о 16:30 годині водій Маріупольської міської організації Товариства Червоного Хреста України Федорук Г.О. у місті Маріуполі на перехресті вулиці Торгової та вулиці Італійської при парковці автомобіля «FORD TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить вказаній організації, не прийняв заходів щодо недопущення його самовільного руху, внаслідок чого автомобіль покотився та скоїв зіткнення зі стоячим автомобілем «CHEROLET CAPTIVA», державний знак НОМЕР_1 , якій належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п.15.12. ПДР України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , власником автомобіля «CHEROLET CAPTIVA», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ 8485570, 30.03.2016 року між Маріупольською міською організацією Товариства Червоного Хреста України та ПрАТ «Страхове Товариство «Іллічівське» укладено договір страхування транспортного засобу автомобіля «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , строк дії договору до 29.03.2017 року.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є обгрунтованими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Вказаний висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладено в Постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року №61-39657св18 справа № 227/2552/17.

Суд встановивши, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Іллічівське», не врахував, що коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

За таких обставин суд дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача майнової шкоди без урахування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто до вирішення питання про відшкодування заподіяної шкоди за рахунок страховика.

Таким чином суд не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; не дослідив та не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Маріупольської міської організації Товариства Червоного Хреста України задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2018 року скасувати.

В задоволенні позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської організації Товариства Червоного Хреста України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 5 червня 2019 року.

Суддя