ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3159/19 Справа № 212/8136/18 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2018 року, яке постановлено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі - ПрАТ «Суха Балка») про стягнення моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що його батько, ОСОБА_4, у період з 1956 року по 1964 року працював прохідником, з 1964 року по 1975 року вибуховиком на шахті ім. Фрунзе Рудніка «Суха Балка» (на теперішній час - ПрАТ «Суха Балка»).

31 січня 1996 року був складений Акт № 14 розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння).

В результаті тривалої роботи в підземних умовах, а саме 19 років, у його батька виник пневмоконіоз, пізній розвиток ДН І-ІІ ст., який був визнаний професійним захворюванням.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_4 помер.

Актом комунального закладу «Обласний центр медико - соціальної експертизи Управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації» від 13.05.2005 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_4 з встановленим йому за життя професійним захворюванням легень.

Смертю його батька, ОСОБА_4, йому завдано моральної шкоди, оскільки він втратив рідну йому людину, яку дуже любив і поважав. За життя його батько постійно піклувався про нього, підтримував у складних життєвих ситуаціях. Смерть його батька призвела до того, що він постійно перебуває у пригніченому моральному стані, адже думки про його смерть не залишають його навіть до теперішнього часу. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 176 200,00 грн., яку просить стягнути з відповідача на його користь без утримання податків та зборів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 90 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ « Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка», ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що нормами ст. 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, не передбачалося право позивача на відшкодування моральної шкоди, завданою смертю внаслідок професійного захворювання, адже таке право передбачено нормами ЦК України, в редакції 2004 року. Так, на момент встановлення померлому ОСОБА_1 професійного захворювання у 1996 році, законодавство не передбачало право дітей потерпілого на відшкодування моральної шкоди, завданою його смертю. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, також посилається на те, що позивачем не підтверджений доказами факт заподіяння моральних страждань.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, представник ОСОБА_1, - ОСОБА_5, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача ОСОБА_1, (а.с. 49), що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_6, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_4 (а.с.9)

Батько позивача ОСОБА_1, - ОСОБА_4, у період з 1956 року по 1964 року працюючи прохідником, а з 1964 року по 1975 року вибуховиком на шахті ім. Фрунзе Рудніка «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка», отримав професійне захворювання, а саме пневмоконіоз, пізній розвиток ДН І-ІІ ст., внаслідок тривалої праці в умовах запиленості рудниковою атмосферою через відсутність належних технічних засобів з нормалізації буріння та провітрювання замкнутого простору у прохідних забоях, що встановлено Актом розслідування хронічного професійного захворювання №14 від 31.01.1996 року (а.с.4-5).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.3)

Відповідно до акту посмертного огляду з встановлення причинного зв'язку між смертю та професійним захворюванням від 13.05.2005 року встановлена причина настання смерті ОСОБА_4 із встановленим вперше у 1996 році професійним захворюванням легень. Крім того, з акту вбачається, що у 1996 році ОСОБА_4 визнано людиною з інвалідністю другої групи та встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково та у 2003 році - залишена друга група інвалідності та збільшено до 80% втрати професійної працездатності (а.с.6-8).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника внаслідок професійного захворювання та вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право, передбачене ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю батька внаслідок отриманого ним професійного захворювання на підприємстві відповідача ПрАТ «Суха Балка».

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Позивач ОСОБА_1 ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної членам сім'ї смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім'ї.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

На думку колегії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ПрАТ «Суха Балка» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - сину померлого, оскільки у зв'язку зі смертю батька позивача від профзахворювання, він переносить моральні страждання, змінився ритм його життя, для поновлення якого йому необхідні додаткові зусилля.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено наявність моральних страждань. Позивач втратив батька та залишився без його турботи і піклування, смерть рідної людини, спричиняє йому хвилювання і по теперішній час, оскільки батько для позивача був дуже близькою людиною, допомагав йому у житті.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди необґрунтований та не відповідає дійсності, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд повно та всебічно дослідив обставини справи та дав їм належну оцінку.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважаєщо рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - залишити без задоволення

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2018 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: