Провадження № 2/537/865/2019
Справа № 536/2090/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.10.2019 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Сьоря С.І., за участю: секретаря - Яворської А.Г., позивача - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом , відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивувала тим, що з 16.06.2007 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 19.01.2011 року було розірвано.
Вона та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає із нею.
Після розірвання шлюбу з 2011 року відповідач самоусунувся від виконання його батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Жодного разу не поцікавився здоров`ям дитини, її навчанням, не проявляв батьківської турботи, не відвідував навчальний заклад, де навчається донька.
На переконливу думку позивачки, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вона вважає за необхідне просити суд вирішити питання про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав.
В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі з підстав, що в ньому зазначені, при цьому зазначила, що до народження дитини вона з відповідачем проживали у м.Кременчук, а після народження дитини проживали у с.Омельник Кременчуцького району Полтавської області. Із середини 2010 року вони з відповідачем перестали спільно проживати та з цього часу відповідач жодного разу із дитиною не зустрічався, не телефонував ні їй ні дитині, будь - які листи від нього не надходили, школу не відвідував. У 2011 році один раз, через знайому, передав 400 грн. та дрібні речі для дитини, після цього жодної допомоги на утримання дитини не надавав та взагалі долею дитини не цікавився. З 2011 року вона проживає з іншим чоловіком, якого дитина називає батьком та хоче носити його прізвище.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзив до суду не надходив.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації до судового засідання не з`явився, направив до суду клопотання, відповідно до якого просить розглядати справу у відсутність представника служби.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні, сторони з 16.06.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі.
Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Омельницькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 08 листопада 2007 року.
Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 січня 2011 року шлюб між сторонами розірвано, при цьому вказаним рішенням суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати із позивачкою.

10.07.2018 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_6 ».

Згідно судового наказу, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області 02 серпня 2018 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки від 29.05.2018 року №27, що видана Омельницькою загальноосвітньою школою І - ІІІ ступенів виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_3 навчається в четвертому класі даного закладу, проживає разом із матір`ю ОСОБА_8 Вихованням дитини займається мама, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини та класу. Батько навчальним процесом не цікавиться, в школі жодного разу не був.

Відповідно до довідки Омельницької амбулаторії загальної практики - сімейної медицини від 29.05.2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває під наглядом лікаря Омельницької АЗПСМ з народження. З січня 2011 року дитиною опікується мати. Батько участі не приймає і в амбулаторії з дитиною жодного разу не з`являвся.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину.

Згідно ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківств прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне викання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських о бов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного , всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 вищезазначеної Постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав.

У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Згідно із ст. 19 СК України - при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації від 18.12.2018 року №589/1 - 59, орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації розглянувши подання служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації від 10.12.2018 року №01 - 15/989, висновок служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації від 10.12.2018 року та думку членів комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу не займається її вихованням, матеріально не забезпечує, не проявляє до неї батьківської уваги та турботи, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Разом з тим суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені останньою судові витрати.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, ст.ст.19, 164-166 СК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кременчук Полтавської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Кременчук Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кременчук Полтавської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 - 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11 жовтня 2019 року.

Суддя: