АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/785/19Головуючий по 1 інстанції Пироженко С.А.
Категорія: 311010100 Доповідач в апеляційній інстанції Пономаренко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В. , Фетісової Т.Л.

секретар Чуйко А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Желізняк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вовк Андрія Ігоревича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2019 року (постановленого суддею Пироженко С.А.) в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної Поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

:

в с т а н о в и л а :

07 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Національної Поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що згідно наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 03 січня 2017 року № 1 о/с, її прийнято на роботу старшого статиста сектору інформаційної підтримки Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

09 січня 2018 року вона написала на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого В.В. заяву про надання невикористаної частини щорічної відпустки за 2017 рік, за відпрацьований період з 07 листопада 2016 року по 06 листопада 2017 року, на 11 діб (з урахуванням 1 святкового дня) з 28 лютого 2018 року по 19 березня 2018 року.

27 лютого 2018 року нею було оформлено листок непрацездатності Серії АДО № 571725, відповідно до якого була звільнена від роботи з 27 лютого 2018 року по 01 березня 2018 року та з 02 березня 2018 року по 06 березня 2018 року.

07 березня 2018 року нею було надано листок непрацездатності через заступника начальника відділу розрахункового касового обслуговування УФЗБО ГУ НП в Черкаській області Гончар Л.В. до УФЗБО ГУ НП в Черкаській області та повідомила в.о. начальника Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області Рудя М.О. про необхідність продовження (перерахування) щорічної відпустки, відповідно до ст. 80 КЗпП України у зв`язку із непрацездатністю, яка відповідно підтверджена оригіналом листка непрацездатності.

12 березня 2018 року та 13 березня 2018 року начальником СКЗ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Сенченковою О.В. та 14 березня 2018 року інспектором СІП Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Петроченко В.Є., складено акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі.

Відповідно до журналу приходу на роботу та залишення робочого місця працівниками Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області Інв. № 874 « ОСОБА_1 14.03.2018 року о 08 год. 40 хв. прийшла на роботу», про що зробила особисто запис та поставила власний підпис.

16 березня 2018 року наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області за № 712 до неї застосовано дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни (прогул 12.03., 13.03., 14.03.2018 року), у вигляді звільнення. Головним аргументом відповідача для її звільнення була відсутність жодних заяв, які були б підставою для продовження щорічної відпустки у відповідності до ст. 80 КЗпП України та ст. 11 Закону України «Про відпустки».

16 березня 2018 року наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 100 о/с за підписом начальника Лютого В.В. її звільнено з роботи, відповідно до вимог п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин).

Вважає вказаний наказ протиправним, так як вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни, будь-які пояснення від неї з даного приводу не відбиралися, а акти про відсутність працівника на роботі є сфальсифікованими.

У зв`язку з цим просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 16 березня 2018 року за № 712 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 », визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Черкаській області від 16 березня 2018 року за № 100 о/с «про звільнення з роботи ОСОБА_1 - старшого статиста сектору інформаційної підтримки Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області»; поновити її на роботі старшого статиста сектору інформаційної підтримки Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області з 16 березня 2018 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 березня 2018 року і до моменту фактичного поновлення на роботі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси в позовних вимогах ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідач правомірно прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни у вигляді звільнення (наказ № 712 від 16.03.2018 року) та про звільнення позивача за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України (наказ № 100 о/с від 16.03.2018 року), оскільки остання допустила дисциплінарний проступок - прогули без поважних причин.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Вовк А.І. подав 16 квітня 2019 року апеляційну скаргу вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушеннями норм процесуального та матеріального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції в своєму рішенні взагалі не вказав про допит свідка ОСОБА_4 , не прийнято до уваги показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , якими допитані свідки зазначили, що вони при виникненні аналогічної ситуації не писали жодних заяв чи рапортів для перенесення чи продовження відпустки.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Вовк А.І. в апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції невірно розтлумачив норми п. 1 ч.2,4 ст 80 КЗпП, п. 1 ч.2 ст.11 ЗУ «Про відпустки», що в свою чергу на думку апелянта призвело до невірного постановлення оскаржуваного рішення.

Зокрема на думку апелянта суд першої інстанції не вірно застосував норму п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України, який не підлягав до застосування в цій справі. Та судом не було застосовано норму ст. 149 КЗпП України.

Щодо порушення процесуальних норм в апеляційній скарзі зазначено, що п. 3 ч. 3 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у мотивувальній частині рішення зазначаються - докази відхилені судом та мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необгрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Апелянт зазначає, що суд не дав оцінку аргументам позивача, що стали підставами позову, не вказав їх у рішенні суду та не обгрунтував їх відхилення та неврахування при прийнятті рішення.

Апелянт наголошує, що відповідно до ст. 235 КЗпП України на її користь необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до Постанови КМУ № 100 в сумі 16 608,8 грн.

Враховуючи вище наведене представник ОСОБА_1 - адвокат Вовок А.І. просить суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2019 року, позовні вимоги позивача задовольнити.

17 травня 2019 року представником за дорученням ГУНП в Черкаській області Желєзняк Ю.В. подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено про те, щоб апеляційний суд не враховував під час прийняття остаточного рішення в рамках цивільної справи відзив ГУНП в Черкаській області у зв`язку з тим, що останній поданий не уповноваженою особою, не адвокатом.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постановлене рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни у вигляді звільнення (наказ № 712 від 16.03.2018 року) та про звільнення позивача за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України (наказ № 100 о/с від 16.03.2018 року), оскільки остання допустила дисциплінарний проступок - прогули без поважних причин.

З даним висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 03 січня 2017 року №1 о/с ОСОБА_1 прийнято на роботу - на посаду старшого статиста сектору інформаційної підтримки Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Відповідно до наказу ГУНП в Черкаській області 22 січня 2018 року № 24о/с ОСОБА_1 надано щорічну відпустку з 28 лютого 2018 року по 10 березня 2018 року.

27 лютого 2018 року ОСОБА_1 було оформлено листок непрацездатності Серії АДО № 571725, відповідно до якого остання перебувала на лікарняному з 27 лютого 2018 року по 06 березня 2018 року.

07 березня 2018 року позивачем було надано листок непрацездатності до УФЗБО Головного управління Національної поліції в Черкаській області

12 березня 2018 року та 13 березня 2018 року начальником СКЗ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Сенченковою О.В., та 14 березня 2018 року інспектором СІП Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Петроченко B.C., складено акти про відсутність працівника ОСОБА_1 на роботі.

16 березня 2018 року наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області за № 712 до неї застосовано дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни (прогул 12.03., 13.03., 14.03.2018 року), у вигляді звільнення.

16 березня 2018 року наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 100 о/с за підписом начальника Лютого В.В. її звільнено з роботи, відповідно до вимог п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 80 КЗпП України, п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку.

Відповідно до ч.4 ст.80 КЗпП України. ч.4 ст.11 Закону України «Про відпустки» у разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 Закону України "Про відпустки".

З наведених вимог закону вбачається, що продовження невикористаної частини щорічної відпустки через хворобу працівника під час відпустки не відбувається автоматично, а необхідно звернутися з відповідною заявою та надати листки непрацездатності, що підтверджують перебування на лікуванні під час відпустки й вирішити питання щодо продовження відпустки. Тобто, невикористана частина щорічної відпустки після закінчення цих причин не використовується працівником за своїм розсудом, а повинна бути надана працівникові шляхом видання власником про це наказу або розпорядження; при цьому необхідно враховувати, що сторони мають право погодити і питання про перенесення відпустки в подібних випадках на інший період.

Згідно до ст.36 ч.1 п.4 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

Відповідно до ст.40 ч.1 п.4 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

З урахуванням наведених вище обставин вбачається, що позивач повинна була приступити до роботи 12 березня 2018 року після закриття лікарняного (останній день тимчасової непрацездатності 06 березня 2018 року).

З 12 по 14 березня 2018 року будь-яких документів, які б підтверджували перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності не надходило до відповідача, із заявою про перенесення залишку невикористаної відпустки ОСОБА_1 на вказаний період також не зверталася, що свідчить про те, що позивач без законних підстав та без поважних причин була відсутня на роботі у вказані робочі дні, чим допустила дисциплінарний проступок.

Посилання позивача на ту обставину, що вона по телефону повідомила начальника відділу кадрів Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Сенченкову О.В. про те, що вона у зв`язку з перебуванням на лікарняному продовжуватиме відпустку, суд першої інстанції вірно оцінив критично, оскільки таке повідомлення не є належним оформленням продовження відпустки відповідно до ст. 11 Закону України «Про відпустки».

Допитана в судовому засіданні в якості свідка начальник відділу кадрів Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області не заперечувала того факту, що ОСОБА_1 повідомляла її в телефонному режимі про продовження відпустки, однак до відділу кадрів з відповідною заявою про продовження відпустки не зверталася.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорі» №9 від 06.11.1992 року, прогулом визначається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

На підставі п. 4 ч.1 ст.40 КЗпП України, власник або уповноважений орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Невихід на роботу у зв`язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні без попередження власника або уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 1 липня 2014 року, від 13 вересня 2017 року, від 26 вересня 2018 року, 24 жовтня 2018 року.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач правомірно прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни у вигляді звільнення (наказ № 712 від 16.03.2018) та про звільнення позивача за п.4 ч.І ст.40 КЗпП України (наказ № 100 о/с від 16.03.2018), оскільки остання допустила дисциплінарний проступок - прогули без поважних причин.

Щодо посилання позивача, що її позбавили права надання пояснень стосовно відсутності на роботі, судом встановлено, що 15.03.2018 року ОСОБА_1 відмовилася від надання буд-яких пояснень щодо відсутності на роботі 12.03.2018, 13.03.2018 та 14.03.2018 року про, що було складено Акт про відмову від надання пояснень від 15.03.2018.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що не було створено спеціальну комісію для фіксування правопорушення, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 149 КЗпП України визначено порядок застосування дисциплінарного стягнення, серед якого не передбачено, що необхідно створювати комісію з фіксування правопорушень, а тому дані посилання позивача безпідставні.

Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , якими допитані свідки зазначили, що вони при виникненні аналогічної ситуації не писали жодних заяв чи рапортів для перенесення чи продовження відпустки. Колегія суддів їх відхиляє, оскільки вони не узгоджуються з вимогами закону і не є прецедентом.

Колегія суддів відхиляє також доводи апелянта щодо того, що суд першої інстанції невірно розтлумачив норми п. 1 ч.2,4 ст 80 КЗпП, п. 1 ч.2 ст.11 ЗУ «Про відпустки», що в свою чергу на думку апелянта призвело до невірного постановлення оскаржуваного рішення, оскільки вони є помилковими та спростовуються мотивами наведеними вище.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду та обговорення колегією суддів, але вони не дають підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вовк А.І. залишає без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2019 року в даній цивільній справі залишає без змін.

Керуючись ст.ст.141,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вовк Андрія Ігоревича - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2019 року (постановленого суддею Пироженко С.А.) в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної Поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, але на умовах та в порядку визначеному ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 06 червня 2019 року.

Судді: Пономаренко В.В.

Сіренко Ю.В.

Фетісова Т.Л.