Справа № 510/79/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.19 року Ренійський районний суд Одеської області

В складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

За участю відповідачки за первісним позовом - ОСОБА_1

представника відповідачки за первісним позовом - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть.

Відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. у розмірі ј частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

Ухвалою суду від 05.03.2019 р. зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на малолітню дитину об'єднана в одне провадження із первісним позовом.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, не заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення аліментів, просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не заперечували проти задоволення вимог про розірвання шлюбу та наполягали на задоволенні зустрічних вимог про стягнення аліментів. ОСОБА_1 відмовилась від клопотання про отримання інформації щодо назви підприємства (організації) де працевлаштований ОСОБА_3

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 14.03.2015; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько - ОСОБА_1, мати - ОСОБА_3; копія паспорту ОСОБА_3.

Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 14.03.2015 р.. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 21. Після укладання шлюбу прізвище відповідачки за первісним позовом було змінено на «ОСОБА_1».

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 у позовній заяві зазначив, що одруження із відповідачкою виявилось невдалим, сумісне життя з нею не склалося, на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, внаслідок того, що кожен з них мав різні погляди на життя і ведення спільного господарства. На теперішній час сторони мешкають окремо, шлюбні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться. ОСОБА_3 не бажає зберегти шлюб, примирення не можливе, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, оскільки, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_3 офіційно працює електриком на підприємстві, отримує заробітну плату та має змогу сплачувати аліменти на утримання сина. Дитина потребує належного харчування, необхідного одягу на різні сезони року, є певні витрати на дитячий садок, який відвідує дитина, крім того дитина потребує певного оздоровлення в літні періоди року. У добровільному порядку ОСОБА_3 не допомагає, не сплачує ніяких коштів на утримання сина, не бере участь у додаткових витратах, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась із зустрічними позовними вимогами.

Згідно з п. 14 Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11, у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., діючої на Україні з 27.09.1991 р., «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини»

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу.

Також судом встановлено, що відповідачем у добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісного сина не надається, а домовленість про способи надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси малолітнього, задовольняє зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -ст.ст.110-114 Сімейного кодексу України, -

В и р і ш и в:

1. Первісні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

2. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрований, 14.03.2015 р. відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 21- розірвати.

3. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки за первісним позовом залишити - «ОСОБА_1».

4. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити.

5. Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 20.05.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.02.2019 року до досягнення повноліття сином ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4..

Згідно із ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 20.05.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави 768, 40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін