КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/8215/2019 Головуючий в суді 1 інстанції - Василишин В.О.
Унікальний №361/1488/19 Суддя-доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, Подільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, про визнання виконавчого напису №1690 від 29.09.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною Вікторією Михайлівною, таким, що не підлягає виконанню.

В ході розгляду справи позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом. В обґрунтування вимог заяви позивач посилався на те, що незабезпечення позову в обраний спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року заяву задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №1690 від 29.09.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною Вікторією Михайлівною.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що позов ОСОБА_3 є безпідставним та спрямований на уникнення відповідальності за договірними зобов`язаннями. Крім того, зазначав, що судом безпідставно не застосовано зустрічне забезпечення.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Задовольняючи вимоги заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Зокрема, судом зупинено стягнення саме за тим виконавчим написом(виконавчим документом) який оскаржується боржником в межах даного провадження, а тому подальше проведення стягнення за виконавчим написом може значно утруднити виконання можливого судового рішення по даній справі.

При цьому, колегія суддів враховує, що зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Посилання скаржника на те, що боржник умисно ухиляється від виконання цивільно-правового договору, безпідставно оскаржуючи виконавчий напис нотаріуса, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки оцінка указаним обставинам повинна бути надана судом першої інстанції під час вирішення спору по суті, а не на стадії забезпечення позову.

Крім того, колегія вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому зупинення стягнення за виконавчим написом до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси стягувача.

Щодо невжиття судом першої інстанції зустрічного забезпечення, то в силу ч. 1 ст. 154 ЦПК України застосування інституту зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, обставини для обов`язкового зустрічного забезпечення, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в даному випадку відсутні.

Крім того, заявник не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції з вмотивованим клопотанням про застосування зустрічного забезпечення в порядку ч. 6 ст. 154 ЦПК України.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді