УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-112/11

Провадження № 4-с/300/1/2019

05.06.2019 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого суді Вотьканича В.А.,за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,

інші учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

приватний виконавець Кохан П.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохана Павла Івановича про визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанови накладення арешту на майно боржника та його розшук,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохана П.І., в якій просив зобов`язати приватного виконавця скасувати постанову про арешт майна та його розшук, а також визнати неправомірними дії приватного виконавця.

Скарга мотивована тим, що 30.08.2018 р. заявник отримав постанову приватного виконавця Кохана П.І., серії ВП № 57110174 від 20.09.2018 р., якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-112/11 від 24.05.2011 р., виданого Воловецьким районним судом Закарпатської області 10.06.2011 р., про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості по кредитному договору № 014/4062/82/37699 від 23.01.2008 р. в сумі 107 877 грн. 50 коп. та судових витрат розміром 1198 грн. 88 коп.

25.04.2019 р. ознайомившись з відомостями, які знаходяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, заявнику стало відомо, що приватним виконавцем Виконавчого округу Закарпатської області, ОСОБА_4 , у зв`язку з невиконанням рішення суду, було винесено ряд постанов, а саме: постанову про арешт майна від 20.09.2018 р., а саме транспортного засобу - автомобіль ВАЗ 21150, кузов № НОМЕР_1 , 2003 рік випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 та постанову про розшук майна боржника від 20.09.2018 р., а саме транспортного засобу автомобіль ВАЗ 21150, кузов № НОМЕР_1 , 2003 рік випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1

Посилаючись на те, що в резолютивній частині рішення суду та у виконавчому листі № 2-112/11, зазначено, що стягнення заборгованості проводиться шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки-квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про інші види стягнення, не зазначено. Заявник ОСОБА_1 вважає, що дії приватного виконавця суперечать вимогам ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» згідно з якою виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Із цих підстав заявник просив визнати неправомірними діями приватного виконавця та зобов`язати приватного виконавця скасувати постанови про накладення арешту на майно боржника та його розшук: серії ВП НОМЕР_3 від 20.09.2018 р. та серії ВП № 57110174 від 20.09.2018 р.

Під час розгляду скарги заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі. З врахуванням того, що 23.05.2019 р. постановою приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохан П.І. виконавчий лист № 2-112/11 від 10.06.2011 року закінчено виконавче провадження ВП № 57110174 з виконання рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 24.05.2011 р., просив скаргу залишити без задоволення.

Приватний виконавець Кохан П.І. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив закрити провадження у зв`язку з тим, що рішення суду виконано в повному обсязі, виконавче провадження закінчено на підставі п.9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 450, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час розгляду скарги з`ясовано, що рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 24.05.2011 р. стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору № 014/4062/82/37699 від 23.01.2008 р. в сумі 107 877 грн. 50 коп. та судових витрат розміром 1198 грн. 88 коп. , а всього - 109 198 грн. 38 коп., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 07.06.2011 р.

Встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохан П.І. перебуває виконавчий лист № 2-112/11, виданий Воловецьким районним судом Закарпатської області від 10.06.2011р.

Постановами від 20.09.2018 р. приватним виконавцем Кохан П.І. було відкрито виконавче провадження, постанову про арешт майна від 20.09.2018 р., а саме транспортного засобу - автомобіль ВАЗ 21150, кузов № НОМЕР_1 , 2003 рік випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 та постанову про розшук майна боржника від 20.09.2018 р., а саме транспортного засобу автомобіль ВАЗ 21150, кузов № НОМЕР_1 , 2003 рік випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

При цьому, як вбачається з резолютивної частини судового рішення, яка зазначена у виконавчому листі, то судове рішення стосується безпосередньо звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому до спірних правовідносин повинні застосуватися і положення Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до абзацу 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення виконавчої дії) звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Перелік заходів примусового виконання наведено встановлено ст. 10 вказаного Закону. Зокрема, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної,творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

За змістом ст. 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а саме ч. 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється, поміж іншого, на засадах верховенства права; обов`язковості виконання рішень: законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Судом встановлено, що 23.05.2019 р. постановою приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохан П.І. виконавчий лист № 2-112/11 від 10.06.2011 року закінчено виконавче провадження ВП № 57110174 з виконання рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 24.05.2011 р. в цивільній справі за позовом Райфайзен Банк Аваль до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У відповідності до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно вимог ст. 11 Закону приватний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії приватного виконавця були правомірними та вчинені з додержанням вимог закону, а також із врахуванням того, що виконавче провадження № 57110174 закінчено, скарга заявника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця та скасування постанови про арешт майна та його розшук, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 259, 260, 261, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохана Павла Івановича про визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанови накладення арешту на майно боржника та його розшук залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Вотьканич В.А.