Справа № 206/1404/19
Провадження № 2/206/614/19
У Х В А Л А

11 березня 2019 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Кушнірчук Р.О.,

при секретареві Соловйовій О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 298606,60 грн., яка складається: 269927,00 грн. сума основного боргу, 3993,00 грн. три відсотки річних, 24686,60 грн. проценти.

Одночасно з предявленням позову, позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна Ѕ квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Агнії Барто,7/18 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на час розгляду даної справи.

Заява обґрунтована тим, що вищевказане майно, єдине належне відповідачу. З огляду на те, що відповідачка ухиляється від виконання умов договору, то за час розгляду справи існує реальна загроза продажу майна, що може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення її значних майнових вимог.

Так, зваживши доводи викладені в заяві, врахувавши нижченаведені фактичні обставини, суд прийшов до такого.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Розглядаючи заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб вищевказаного нерухомого майна, суд враховує, що предметом позову є стягнення грошових коштів за невиконання умов договору позики, що не є спором про право власності на вказане нерухоме майно.

До того ж, позивачем не зазначено обставини та не наведено в їх обґрунтування доказів, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, окрім того, в поданій заяві про забезпечення позову необґрунтовано існування реальної загрози відчуження майна на користь третіх осіб, а лише містяться посилання на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є субєктивним припущенням сторони заявника.

Крім того, позивачем не доведено відповідними доказами, що вартість Ѕ частини вищевказаної квартири є співмірною з ціною позову.

Отже, викладене у своїй сукупності свідчить про відсутність достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося у звязку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи.

Керуючись ст. ст.151-153,209-210 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики відмовити.

Повний текст ухвали складений 11 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Кушнірчук Р.О.