ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 640/15588/19

провадження № 22-ц/818/4652/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Калінчук Ірина Володимирівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Калінчук Ірина Володимирівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2019 року, постановлену суддею Якуша Н.В., -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Калінчук Ірина Володимирівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно із позовом ОСОБА_1 подав клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №856 від 10 липня 2019 року, вчиненого приватним нотаріус Харківського МНО Калінчук І.В. на користь ОСОБА_2 ; заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Попляку Володимиру Володимировичу вчиняти виконавчі дії пов`язані з примусовим виконанням виконавчого напису №856 від 10 липня 2019 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено.

Забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №856 від 10 липня 2019 року, винесеного приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калінчук І.В. на користь ОСОБА_2 , заборонивши приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Попляку В.В. вчиняти виконавчі дії пов`язані з примусовим виконанням виконавчого напису №856 від 10 липня 2019 року до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвала мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить про скасування ухвали та постановлення нової, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позовувідмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов хибних висновків, що заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано судом відповідно до ст. 150 ЦПК України, та він не порушує прав і охоронюваних законом інтересів відповідача. Однак апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала виключає можливість відповідача використовувати свої законні права на рівні договірних відносин, тобто, перешкоджає його фінансово-господарській діяльності. Крім того, судом першої інстанції при розгляді питання про забезпечення позову абсолютно не досліджено питання того, що боржником в рамках кредитного договору було отримано грошові кошти, що дає підстави вважати, що кредитор по зобов`язанню свої обов`язки виконав та грошові кошти передав. Натомість саме в результаті протиправних дій боржника було обмежено право кредитора на використання своїх грошових коштів.

Окремо апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилається, на думку заявника, про існування високої вірогідності реалізації його майна у межах виконавчого провадження, зокрема шляхом проведення публічних торгів до розгляду даної справи по суті, що може призвести до незворотного порушення прав позивача. Однак, як вказує апелянт, даний виконавчий документ не стосується належного позивачеві нерухомого майна, а отже його посилання на наведені обставини є необґрунтованими та не можуть бути підставою суду для ухвалення оскаржуваного рішення.

Більш того, на думку апелянта, судом першої інстанції не досліджувалося, що вимоги позивача не відповідають принципам розумності і адекватності, порушується баланс інтересів сторін, оскільки оскаржуване рішення не містить висновків та їх належного обґрунтування, що обмеження прав, свобод та інтересів відповідача в такому обсязі є необхідним в даному випадку.

Окрему увагу апелянт звернув на той факт, що дана справа не підсудна Київському районному суду м. Харкова, оскільки предметом виконавчого напису, яким позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню є саме стягнення грошових коштів, а не звернення стягнення на нерухоме майно боржника. Апелянт вказує, що всі інші сторони по справі не відносяться до Київського району м. Харкова, а адреса відповідача свідчить про підсудність судової справи Фрунзенському районному суду м. Харкова.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, не спростовує висновки суду першої інстанції, а отже задоволенню не підлягає. У зв`язку з чим просить суду апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до п. 6 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що предметом розгляду у справі є спір з приводу визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калінчук І.В. та зареєстрований в реєстрі за №856 про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 невиплаченої в строк частину заборгованості у вигляді грошової суми у розмірі 6 117 360грн., що є еквівалентом 240 000дол. США на підставі іпотечного договору №830/27/14-4/48/8-081, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. 28 лютого 2008 року за реєстровим №600 з усіма змінами та доповненнями; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 61 174грн., разом 6 178 534грн.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилався на те, що існує висока вірогідність реалізації його майна у межах виконавчого провадження, зокрема шляхом проведення публічних торгів до розгляду даної справи по суті, що може призвести до незворотного порушення прав позивача, оскільки він може втратити можливість витребування свого нерухомого майна у разі продажу його на публічних торгах. На даний час приватним виконавцем Харківського обласного виконавчого округу Попляковим В.В. проводяться виконавчі дії з виконання виконавчого напису в ході якого накладено: арешт на все майно (рухоме та нерухоме) боржника; накладено арешт на грошові кошти на рахунках боржника; направлено вимогу щодо повідомлення про наявність та або стан рахунків із зазначенням номерів, що зареєстровані за ним. В подальшому було накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на його рахунку. Зазначене свідчать, що приватним виконавцем систематично вчиняються дії направлені на примусове виконання оскаржуваного виконавчого напису та спроби протиправного звернення стягнення на його майно.

На його переконання, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених права та їх ефективний захист.

Вказані обставини підтверджуються виділеними матеріалами справи.

Пунктом 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

З урахуванням встановлених судом обстави колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що дана справа не підсудна Київському районному суду м. Харкова, колегією суддів не приймаються, оскільки ухвала відкриття провадження у справі останнім не оскаржувалась та є чинною.

Що стосується доводів апелянта, що позивачем необґрунтовано наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, то вони є безпідставними.

Сам факт передання виконавчого напису на виконання є обґрунтованим припущенням того, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, т.я. на стадії виконавчого провадження, приватний виконавець вчиняє заходи спрямовані саме на примусове виконання оскаржуваного виконавчого напису, й одним з таких заходів є звернення стягнення на кошти, майно боржника в рахунок погашення боргу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта пояснив, що забезпечення позову таким шляхом порушує право відповідача отримати грошові кошти, тобто, підтвердив тим самим намагання виконати виконавчий напис.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко