Справа № 182/6577/18
Провадження № 2/0182/119/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.03.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Рунчевої О.В.

секретаря - Нагаєвої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

03.09.2018 року позивач звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом (а.с. 1-3), який згодом змінювала (а.с. 36-38), остаточно просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) в сумі 1329782,00 грн. за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за виконавчим листом № 2-7243, виданим Нікопольським міськрайонний судом 17.10.2006 року, допустивши негайному виконанню рішення суду. Також просила судові витрати стягнути з відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що вона з 07.09.2002 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 12.10.2006 року шлюб між ними було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено 10.07.2007 року відповідний запис та видано 10.07.2007 року свідоцтво про розірвання шлюбу.

Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого з відповідача на підставі виконавчого листа № 2-7243, виданого 17.10.2006 року за рішенням Нікопольського міськрайонного суду, починаючи з вересня 2006 року стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Свій обовязок зі сплати аліментів відповідач не виконує, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2018 року складає 91416,07 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України та правової позиції ОСОБА_4 палати Верховного суду від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц нею здійснено розрахунок неустойки, яка за період з 01.09.2006 року по 31.07.2018 року становить 1329782,00 грн.

За таких підстав звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 27.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.

У судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача, ОСОБА_5 подав 04.03.2019 року на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 45).

Відповідач також до суду подав 04.03.2019 року заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, визнає неустойку (пеню) у розмірі заборгованості по аліментам, тобто у сумі 91416,07 грн. (а.с. 44).

Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони з 07.09.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 12). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 12.10.2006 року шлюб між ними було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено 10.07.2007 року відповідний запис та видано 10.07.2007 року свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 13-14).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), який проживає разом з позивачем (а.с. 4) та на утримання якого з відповідача на підставі виконавчого листа № 2-7243, виданого 17.10.2006 року за рішенням Нікопольського міськрайонного суду, починаючи з вересня 2006 року стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

15.07.2016 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, їй присвоєно прізвище «Саллінен» (а.с. 15).

Судом також встановлено, що починаючи з вересня 2006 року і по теперішній час, відповідач ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином не виконує внаслідок чого станом на 01.08.2018 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Згідно розрахунку заборгованості, проведеного Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за боржником ОСОБА_2 рахується з 11.09.2006 року по 01.08.2018 року заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 2-7243, виданого 17.10.2006 року Нікопольським міськрайонний судом у розмірі 91416,07 грн. (а.с. 6-7).

Таким чином, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій відповідача виникла заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів в розмірі 91416,07 грн. станом на 01.08.2018 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 р., що набрав чинності 08.07.2017 р., було внесено зміни до ст. 196 Сімейного кодексу України саме з метою удосконалення механізму відповідальності за несплату аліментів.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до правової позиції ОСОБА_4 палати Верховного суду від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц визначено, що «статтею 180 СК Українивстановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК Українине встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Р=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

Р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Саме таку правову позицію 25.04.2018 року висловила ОСОБА_4 Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір неустойки (пені) за період з вересня 2006 року по липень 2018 року розрахований відповідно Постанови палати Верховного суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц та складає 1329782,00 грн. (а.с. 38-41).

Відповідно до статті 196 СК України передбачено що пеня за прострочення сплати аліментів повинна становити не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки сума заборгованості по аліментам складає 91416,07 грн., а розрахована пеня значно перевищує розмір заборгованості, то з урахуванням вимог статті 196 СК України з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несплату аліментів в розмірі 100% заборгованості за період з 01.09.2006 року по 01.08.2018 року, що складає 91416,07 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають частковому задоволенню в розмірі 91416,07 грн.

В той же час, вимоги щодо негайного виконання рішення суду задоволенню не підлягають, оскільки статтею 430 ЦПК України передбачений вичерпний перелік категорій справ, рішення в яких підлягає негайному виконанню. Даною нормою статті, негайне виконання рішення суду в справі про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів не передбачено.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 914,16 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання вул. Центральна, буд. 7/6 у с. Південне Нікопольського району Дніпропетровської області) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання вул. Центральна, буд. 7/6 у с. Південне Нікопольського району Дніпропетровської області) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-7243, виданим Нікопольським міськрайонний судом 17.10.2006 року в сумі 91416,07 грн. (девяносто одна тисяча чотириста шістнадцять грн. 07 коп.)

В іншому відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання вул. Центральна, буд. 7/6 у с. Південне Нікопольського району Дніпропетровської області) на користь держави судовий збір у розмірі 914,16 грн. (девятсот чотирнадцять грн. 16 коп.)

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8