ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1336/19 Справа № 201/5696/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ПАТ «ОСОБА_2 Розвитку» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач ПАТ «ОСОБА_2 Розвитку» посилалися на те, що 29 лютого 2012 року між ПАТ «ОСОБА_2 Розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ICKGMCU.24762.003, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг, зі сплатою 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Пільговий період кредитування за кредитним договором складає 30 днів, по кожній платіжній операції, процента ставка під час якого складає 0, 0001% річних. 03 квітня 2012 року ліміт овердрафту було збільшено 7500 грн. ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором. 08 грудня 2015 року відповідачу було направлено повідомлення про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором. Однак. заборгованість за вказаними кредитним договорам не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом 20 квітня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №ICKGMCU.24762.003 від 29 лютого 2012 року становить 37 795 грн. 18 коп., яка складається із: прострочена заборгованість по тілу кредиту 6 661 грн. 86 коп.; прострочена заборгованість по відсотках 10 485 грн. 77 коп.; пеня 20 647 грн. 55 коп. На підставі викладеного, ПАТ «ОСОБА_2 Розвитку» просили суд стягнути вказану суму заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_2 Розвитку». Стягнуто з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ «ВБР» () заборгованість за кредитним договором № ICKGMCU.24762.003 від 29 лютого 2012 року станом на 20 квітня 2016 року у розмірі 37 795, 18 грн., а саме: прострочена заборгованість по тілу кредиту 6 661, 86 грн.; - прострочена заборгованість по відсотках 10 485, 77 грн.; пеня 20 647, 55 грн. Стягнуто з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ «ОСОБА_2 Розвитку» () судовий збір у розмірі 1 378 грн. (а.с.41-43).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року було залишено без задоволення (а.с.71).

В апеляційній ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 22 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_2 Розвитку» в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 лютого 2012 року між ПАТ «ОСОБА_2 Розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ICKGMCU.24762.003, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг, зі сплатою 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Пільговий період кредитування за кредитним договором складає 30 днів, по кожній платіжній операції, процента ставка під час якого складає 0, 0001% річних (а.с.16,17).

03 квітня 2012 року ліміт овердрафту було збільшено до 7 500 грн. (а.с.6-15).

ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором.

08 грудня 2015 року банком відповідачу було направлено повідомлення про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.19).

Однак заборгованість за вказаними кредитним договорам не погашена.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, станом 20 квітня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №ICKGMCU.24762.003 від 29 лютого 2012 року становить 37 795 грн. 18 коп., яка складається з: прострочена заборгованість по тілу кредиту 6 661 грн. 86 коп.; прострочена заборгованість по відсотках 10 485 грн. 77 коп.; пеня 20 647 грн. 55 коп. (а.с.6-15).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_2 Розвитку», суд першої інстанції посилався на те, що позовні вимоги банку є законними та обґрунтованими, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З матеріалів справи вбачається, 29 лютого 2012 року між ПАТ «ОСОБА_2 Розвитку» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ICKGMCU.24762.003, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг, зі сплатою 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Відповідно до договору банк зобовязався протягом 30 днів з моменту його укладення встановити кредитний ліміт у розмірі 500 грн. (а.с.16, 17).

Відповідно до п.2.5 кредитного договору щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць.

Пільговий період кредитування за кредитним договором складає 30 днів, по кожній платіжній операції, процента ставка під час якого складає 0, 0001% річних.

Згідно з п.2.8 кредитного договору при непогашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі по закінченню пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховуються і сплачуються відповідно до п. 2.3 та п. 2.5 кредитного договору.

Кредитний договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє протягом двох років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (п.3.2).

Відповідно до п. 5.1 за порушення строків погашення заборгованості за кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвоєної процентної ставки, що встановлена в п.2.3.

Пунктом 5.2. за порушення строків сплати процентів зва користування кредитом, банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочненої заборгованості за кожний день прострочення.

03 квітня 2012 року ліміт овердрафту було збільшено до 7 500 грн. (а.с.6-15).

ОСОБА_1 допустив неналежне виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом 20 квітня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №ICKGMCU.24762.003 від 29 лютого 2012 року становить 37 795 грн. 18 коп., яка складається з: прострочена заборгованість по тілу кредиту 6 661 грн. 86 коп.; прострочена заборгованість по відсотках 10 485 грн. 77 коп.; пеня 20 647 грн. 55 коп. (а.с.6-15).

Таким чином матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має заборгованість перед ПАТ ОСОБА_2 банк розвитку.

Заборгованість по тілу кредиту становить 6 661 грн. 86 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення заборгованості у цій частині.

Однак, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що строк дії кредитного договору, укладеного між сторонами від 29 лютого 2012 року, визначений безпосередньо у самому договорі - кредитний договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє протягом двох років.

Таким чином, строк дії кредитного договору від 29 лютого 2012 року закінчився 28 лютого 2014 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, банк, як кредитор, позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування, що відповідає правовому висновку ОСОБА_3 Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Отже, заборгованість відповідача перед банком по відсоткам та пенею має обраховуватися за період часу дії кредитного договору - з 29 лютого 2012 року до 28 лютого 2014 року та становить, згідно розрахунку заборгованості, наданого банком: по відсоткам - 4627 грн. 23 коп., пеня 794 грн. 65 коп.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ ОСОБА_2 банк розвитку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за період часу з 29 лютого 2012 року по 28 лютого 2014 року: по відсоткам в розмірі 4627 грн. 23 коп. та пеня в розмірі 794 грн. 65 коп.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2016 року слід скасувати частково в частині стягнення заборгованості за кредитним договором по відсотках в сумі 10 485 грн. 77 коп.; пені в сумі 20 647 грн. 55 коп., та ухвалити в цій частині нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог ПАТ ОСОБА_2 банк розвитку до ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати частково в частині стягнення з ОСОБА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Розвитку» заборгованість за кредитним договором № ICKGMCU.24762.003 від 29 лютого 2012 року по відсотках у розмірі 10 485 грн. 77 коп.; пеня у розмірі 20 647 грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Розвитку» () заборгованість за кредитним договором № ICKGMCU.24762.003 від 29 лютого 2012 року, що утворилася за період часу з 29 лютого 2012 року по 28 лютого 2014 року: по відсотках у розмірі 4627 грн. 23 коп. та пеню у розмірі 794 грн. 65 коп.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення відсотків та пені відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді