У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 жовтня 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку суми боргу за договором кредиту - поруки, -

В С Т А Н О В И В:

Перечинська районна кредитна спілка «Туря» звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку суми боргу за договором кредиту - поруки.

У контексті права на справедливий суд, визначеного ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя перевіряє чи подана вона з додержанням норм чинного законодавства, а саме статей 175-177 ЦПК України.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Водночас, позовна заява подана з порушенням вимог ст. ст. 175,177 ЦПК України

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі вимоги передбачені ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище,імя та по батькові-для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи,їх місцезнаходження(для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб),поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України(для юридичних осіб, зареєстрованих зазаконодавством України),а також реєстраційний номер облікової картки платника податків(для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб -громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі),відомі номери засобів звязку,офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову,якщо позов підлягає грошовій оцінці;обґрунтований розрахунок сум,що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог:спосіб (способи)захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи)захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів -зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин,якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів,що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору,якщо такі проводилися, в тому числі,якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви,якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які неможуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності);зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат,які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У поданій позовній заяві позивач вказує на те, що була проведена претензійна робота, в ході якої боржникам ставились неодноразово вимоги про виконання кредитних зобовязань. Зокрема, вказано, що на неодноразові звернення Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я», щодо погашення боргу в добровільному порядку відповідачі повернути борг відмовлялися.

При цьому позивач не зазначає, якими доказами має намір доводити зазначені обставини та не зазначає докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (п. 5 та п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК).

Однак, до матеріалів позовної заяви не долучено підтвердження того, що такі вимоги надсилалися боржникам, і що вони їх отримували. Також відсутні відомості і про відмову виконувати взяті на себе зобов`язання боржниками щодо повернення коштів.

Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги ( якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Стаття 177 ЦПК України встановлює, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судом встановлено, що позивачем пред`явлено одну позовну вимогу майнового характеру, однак не надано жодних доказів сплати судового збору за пред`явлення позовної вимоги.

Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтями 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI визначено об`єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, -у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1.1.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (в редакції Закону № 484-VIII від 22.05.2015 року, що набрав чинності з 01.09.2015 року) із змінами внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: юридичною особою судовий збір становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921 гривень.

Отже, сплата судового збору згідно з вимогами Закону є обов`язковою та позивач повинен був сплатити судовий збір у сумі 1921,00 грн.

При зверненні до суду з позовом, позивачем, подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі , посилаючись на те, що у звязку з злочинними діями службових осіб Ужгородської філії № Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» - громадська організація, опинилась у стійкій фінансовій неплатоспроможності і немає можливості виконати свої зобовязання перед членами Спілки, які мають депозитні рахунки, всі банківські розрахункові рахунки і каси філії кредитної спілки були арештовані, нерухоме та рухоме майно реалізовано в рахунок погашення заборгованості. При цьому позивач зазначає, що при виконанні Ужгородським МВ ДВС зведеного виконавчого провадження №57482837 (по виконанню 14 виконавчих проваджень) про стягнення з КС «Тур`я» боргу винесено постанову про арешт банківських розрахункових рахунків юридичної особи Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та філій. 09.02.2012 року винесено постанову про арешт і блокування коштів спілки, які перебувають у касі. Кошти (отримані від погашення кредитних зобовязань позичальників на користь спілки), що надходять на заблоковані банківські розрахункові рахунки Спілки, стягуються Ужгородським МВ ДВС та розподіляються між стягувачами вкладниками у відповідності до ст.ст. 18, 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно, за цих обєктивних обставин арешту коштів, спілка не має доступу до власних коштів і не може сплатити судовий збір до моменту подання позовної заяви, що позбавляє спілку доступу до правосуддя і належного виконання своїх кредиторських заборгованостей перед вкладниками.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року N 3674-VI (із змінами і доповненнями) (далі - Закон № 3 674-VI).

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від йогосплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, підстави звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення чітко урегульовано законом.

Норми статті 8 названого закону не містять посилання на інші підстави, за наявності яких суд може задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору.

У зв`язку із цим слід зробити висновок, що норми частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» містять вичерпний перелік підстав, за яких суд може задовольнити клопотання про відстрочення/звільнення сплати судового збору.

Отже, відстрочення сплати судового збору може мати місце лише за наявності вищезазначених умов.

За приписами ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом ,але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до наведеної норми, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, або звільнення від сплати судового збору є правом, а не імперативним обов`язком суду. Такий висновок випливає безпосередньо із змісту наведеної норми, яка, крім того, не містить чіткого переліку обставин майнового стану, який тягне за собою в якості наслідків відстрочення, розстрочення сплати судового збору, або звільнення від їх оплати.

Отже, законом передбачено перелік умов, за наявності яких суд вправі відстрочити або розстрочити сплату судового збору , однак з указаного слідує, що заявник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Судом встановлено, що позивачем не надано доказів в підтвердження наявності умов, з якими закон пов`язує можливість розстрочення та відстрочення судового збору для позивача або звільнення від його сплати.

У ст.129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сплата судового збору за подання позовної заяви є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовною заявою.

Отже, викладені позивачем обставини не є достатньою та належною правовою підставою для відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі в розумінні положень частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на відсутність обставин, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Окрім того, відстрочення сплати судового збору може мати місце на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У той же час позивач не надав жодних доказів, які б давали підстави сподіватися, що судовий збір може бути сплачений до ухвалення судового рішення за наслідками розгляду позовної заяви .

З огляду на вищевикладене та враховуючи рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд прийшов до висновку про необґрунтованість зазначеного клопотання, оскільки позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження наявності передбачених Законом умов для позивача за яких можливе відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору суд відмовляє.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001, зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено нормами ЦПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання позивачем наведених вимог процесуального законодавства має правові наслідки.

Таким чином позивачу слід сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме в сумі 1921,00 грн.

При цьому належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію)сплачується судовий збір. Також фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовленіз використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення,яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору - згідно наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ розяснень у постанові №10 від 17.10.2014 №10 "Про застосуваннясудами законодавства про судові витрати у цивільних справах".

Слід зазначити, що дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду на предмет перевірки позову та долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження, призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на чому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, « .... де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без усунення наведених вище недоліків, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду з врахуванням вимог ст. 177, 175 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, не сплачено судовий збір, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що в разі усунення недоліків у зазначений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.136, 185, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання Перечинської районної кредитної спілки «Туря» про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку суми боргу за договором кредиту поруки залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк, що не перевищує п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца