"06" червня 2019 р.
Справа № 642/5751/18
Провадження № 2/642/425/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання додаткового строку на прийняття спадщини , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 від 24.09.2003року, актовий запис №946, мешкали постійно в м.Севастополі АР Крим Україна . Чоловік багато часу знаходився у відряджені в м.Харкові , де був постійно зареєстрований і де знаходиться власність його батьків, частина домоволодіння АДРЕСА_1 2017 року ОСОБА_7 в м.Севастополі АР Крим Україна. Виходячи з того, що смерть чоловіка мала місце на тимчасово окупованій території України, одержати належне свідоцтво про смерть позивач не мала можливості і звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою про встановлення факту смерті чоловіка.На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.06.2018 року, свідоцтво про смерть було видане 13.06.2018 року.

11.07.2018 року позивачем булу надана довіреність ОСОБА_8 для звернення до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_6 , але представнику було відмовлено у зв`язку з тим, що відповідно п.3,6 глава 10, розділ 2 позивач повинен самостійно звертатися з вищезазначеною заявою. Позивач вважає причину пропуску строку поважною та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_6 , достатній для подання заяви про прийняття спадку.

Ухвалою суду від 16.11.2018 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

21.02.2019 року від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив залишити без задоволення позов, зазначивши, що у позивача було достатньо часу для звернення за оформленням спадщини до нотаріуса після смерті ОСОБА_6 , та в заяві не надано жодного факту поважності причини пропуску на прийняття спадщини.

14.02.2019 року представником позивача ОСОБА_9 надано відповідь на відзив.

06.03.2019 року відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити в задоволені позову, пояснила, що позивач не надає обґрунтованих доказів того, що вона особисто не могла подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса.

12.03.2019 року позивач ОСОБА_1 надала до суду відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 25.04.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в матеріалах справи.

ВідповідачЧаплай ОСОБА_10 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання з`явився, просив у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, неодноразово викликався в судове засідання, але за вказаною адресою , яка зазначалась у позовній заяві не значиться, та на запит суду від адресно-довідкового органу ДМС України також було зазначено, що відповідач не значиться за даною адресою.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувались.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі,суд вважає, що позов підлягає залишенню без задоволення, виходячи з такого.

У вересні 2017 року помер чоловік позивача ОСОБА_6 в м.Севастополі АР Крим Україна. Виходячи з того, що смерть чоловіка мала місце на тимчасово окупованій території України, одержати належне свідоцтво про смерть позивач не мала можливості і звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою про встановлення факту смерті чоловіка. На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.06.2018 року, свідоцтво про смерть видане 13.06.2018 року.

Свідоцтво про смерть, що знаходиться в матеріалах справи, та яке було видане 13.06.2018 року, задокументована дата смерті ОСОБА_6 як ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.07.2018 року позивачем булу надана довіреність ОСОБА_8 для звернення до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , але представнику було відмовлено у зв`язку з тим, що відповідно п.3,6 глава 10, розділ 2 позивач повинен самостійно звертатися з вищезазначеною заявою.

Лише 12.11.2018 року на адресу суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 . Фактично ні до нотаріусу, ні до суду спадкоємиця з питанням про прийняття спадщини не зверталась.

Таким чином, представник позивача щодо доводів свого мотивування про поважність причин пропуску строку належних та допустимих доказів не надав.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини

( частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, відсутність коштів для звернення до нотаріуса чи через відсутність правової обізнаності про права та обовязки спадкоємців щодо здійснення права на спадкування тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий висновок міститься й у правовій позиції, викладеій у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Оскільки зазначені ОСОБА_1 причини пропуску нею строку на подання заяви про прийняття спадщини ( що вона перебувала на момент прийняття спадщини на тимчасово окупованій території України) не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, то такі причини не є поважними.

У звязку із вищезазначеним в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,12 235, 258, 263 -265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1270,1272 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання додаткового строку на прийняття спадщини - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв