Дата документу 15.10.2019
ЄУ № 420/1405/19
Провадження №2/420/684/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що позивач з 07.10.2017 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач вказує на те, що син проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Зазначає, що відповідач офіційно працевлаштований в Новопсковському РТМО.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 12.09.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15.10.2019.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що починаючи з 07 жовтня 2017 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис № 82. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 , виданим Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 19.04.2018.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області 13.08.2019 за вих. № 2810, малолітній син сторін ОСОБА_4 , 2018 року народження, проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований і за законом зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина, який проживає окремо від нього, до досягнення ним повноліття, а також те, що відповідачем не надано доказів щодо свого майнового стану, рівня отримуваних доходів або інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів.

Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обов`язок відповідача, який є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та проживає окремо від нього, сплачувати аліменти на його утримання, приймаючи до уваги, що відповідач не заперечував свого обов`язку утримувати сина та згоден сплачувати аліменти на його утримання, суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати.

Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 206, 247, 263, 264, 265, 274-279, 354-356, 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182,183,184, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 серпня 2019 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.) на рахунок UA6026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: В.В. Пронька