У х в а л а

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 570/3443/14

провадження № 61-33527 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивач - ОСОБА_2 ;

відповідач - Великожитинська сільська рада Рівненського району Рівненської області;

особа, яка подала касаційну скаргу, - ОСОБА_3 ;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на рішення апеляційного суду Рівненської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Шеремет А. М., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна тітка - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 ; земельна частка (пай), розташована на землях колгоспного сільськогосподарського підприємства «Зірка» (далі - КСГП «Зірка») у с. Великий Житин Рівненського району Рівненської області, розміром 2,97 в умовних кадастрових гектарах, виданого на ім`я ОСОБА_6 згідно із сертифікатом серії РВ № 0053997 ; житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зазначав, що він є спадкоємцем зазначеного нерухомого майна за законом, проте не може оформити спадкові права у зв?язку із втратою правовстановлюючих документів.

Крім того, вказував про розбіжності в написанні по батькові в різних документах батьків позивача та його родичів, у зв?язку з чим просив встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_5 .

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд: встановити факт родинних відносин: між ним та ОСОБА_7 , між ним та ОСОБА_5 ; визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 ; земельна частка (пай), розташована на землях КСГП «Зірка» у с. Великий Житин Рівненського району Рівненської області, розміром 2,97 в умовних кадастрових гектарах, виданого на ім`я ОСОБА_6 згідно із сертифікатом серії РВ № 0053997 ; житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року у складі судді Красовського О. О. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено, що ОСОБА_1 є двоюрідним племінником ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем п`ятої черги після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено, що ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і зазначена у свідоцтві про народження як « ОСОБА_7 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була матір`ю ОСОБА_1 Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), і яка спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), який спадщину фактично прийняв, але юридично не оформив після смерті ОСОБА_10 (померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ). Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) розміром 2,97 в умовних кадастрових гектари згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія РВ № 0053997 , що був виданий 13 грудня 1996 року на ім`я ОСОБА_6 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), і яка спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_5 підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач у встановлений законом строк після смерті двоюрідної тітки - ОСОБА_5 прийняв спадщину і вступив в управління спадковим майном, здійснив поховання ОСОБА_5 . Інших спадкоємців за законом немає.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_11 задоволено. Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 .

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивачу було достовірно відомо, що у нього є рідна сестра - ОСОБА_11 , яка постійно проживає у будинку по АДРЕСА_1 , проте з метою порушення її спадкових прав позивач умисно приховав такі факти. Отже, ОСОБА_11 не брала участі у справі, проте у неї з позивачем виник спір щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , а тому вона мала бути залучена відповідачем у справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У липні 2017 року представник ОСОБА_3 , яка не брала у часті у справі, - ОСОБА_4 - подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що 05 червня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 що належав ОСОБА_1 на підставі рішення Рівненського районного суду від 17 квітня 2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності № 9672419 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 46. Відповідно до пункту 2.4. попереднього договору для забезпечення виконання зобов`язання по укладенню Основного договору купівлі-продажу ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_1 прийняв гроші в сумі 148 тис. грн та зобов`язався до 31 грудня 2015 року оформити документи, необхідні для нотаріального посвідчення Основного договору купівлі-продажу житлового будинку, в тому числі оформити право користування земельною ділянкою, площею 0,25 га, на якій знаходиться житловий будинок з присвоєнням цій земельній ділянці кадастрового номеру, який є істотною умовою договору купівлі-продажу житлового будинку.

Проте ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, відтак, у червні 2016 року ОСОБА_3 змушена була звертатись до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом про повернення забезпечення виконання зобов`язання та стягнення боргу. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2016 року, що набрало законної сили, у справі № 570/2981/16-ц позов ОСОБА_3 задоволено.

05 травня 2017 року Рівненським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 26 червня 2017 року винесено постанову про арешт майна боржника - ОСОБА_1 , у тому числі спірного житлового будинку.

При проведенні виконавчих дій 07 липня 2017 року за участю ОСОБА_3 їй стало відомо про існування рішення, яким скасовано право власності ОСОБА_1 на арештоване нерухоме майно боржника. Зазначала, що ОСОБА_11 приймала участь у справі як свідок ще у 2014 році, а тому знала про ухвалене рішення суду першої інстанції. Також суд апеляційної інстанції стверджував про наявність спору між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 щодо спадкового майна, що не підтверджено жодними доказами, оскільки ОСОБА_11 не зверталась з заявами до суду чи нотаріусів для отримання та оформлення спадщини. Вважав, що саме Великожитинська сільська рада Рівненського району Рівненської області є належним відповідачем у справі. Вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У вересні 2017 року ОСОБА_11 подала заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що оскаржуване рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Учасники справи судові рішення не оскаржили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 570/3443/14 з Рівненського районного суду Рівненської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 справу передану до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 13 грудня 2013 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , зареєстрований в комунальному підприємстві «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 10 жовтня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Рівненської районної ради, та на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2009 року у справі № 2-о-140/09.

Крім того, до складу спадкового майна ОСОБА_5 входить і спадкове майно, яке залишилось після смерті її сина - ОСОБА_6 , а саме: земельна частка (пай), розташована на землях КСГП «Зірка» у с. Великий Житин Рівненського району Рівненської області згідно з сертифікатом серії РВ № 0053997 , розміром 2,97 в умовних кадастрових гектарах, виданого на ім`я ОСОБА_6 ; житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , який ОСОБА_6 заповіла його тітка - ОСОБА_10 , і який ОСОБА_6 та ОСОБА_5 прийняли у спадщину фактично ( ОСОБА_6 зі своєю матір`ю - ОСОБА_5 вступили в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Великожитинської сільської ради Рівненського району від 26 грудня 2011 року № 2101, згідно з якою ОСОБА_5 , разом із своїм сином - ОСОБА_6 проживали без реєстрації по АДРЕСА_1 ).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_11 , посилалася на те, що вона фактично прийняла спадщину і вступила в управління спадковим майном після смерті її двоюрідної тітки - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто наявний спір щодо спадкового майна, проте як відповідач до участі у справі залучена не була.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження у справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах касаційної інстанції.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

За змістом статті 324 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - зводяться до того, що оскаржуваним рішенням апеляційного суду, яким було скасовано право власності ОСОБА_1 на спадкове майно, були порушені її права як кредитора ОСОБА_1

Однак, з такими твердженнями погодитись не можна з огляду на таке.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У частині першій статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (частина перша статті 1265 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року, якщо спір не врегульовано до судового розгляду, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. При цьому застосовуються положення статей 33-35 ЦПК України 2004 року.

Вирішуючи спір, апеляційний суд, врахувавши наведені вище норми матеріального права та обставини справи,належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов правильного висновку про те, що позивачу було достовірно відомо, що у нього є рідна сестра - ОСОБА_11 , яка постійно проживає у будинку по АДРЕСА_1 , проте з метою порушення її спадкових прав позивач умисно приховав такі факти. Отже, ОСОБА_11 не брала участі у справі, проте у неї з позивачем виник спір щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , а тому вона мала бути залучена відповідачем у справі.

Посилання касаційної скарги на те, що оскаржуване рішення апеляційного суду порушує права ОСОБА_3 , безпідставні, оскільки сам по собі факт наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення апеляційного суду. При цьому заявник не позбавлена права задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна (грошових коштів) боржника ( ОСОБА_1 ).

Доводи касаційної скарги про відсутність спору між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 необґрунтовані, оскільки подання ОСОБА_11 апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції свідчить про наявність спору щодо спадкового майна.

Таким чином, оскаржуваним рішенням суду апеляційної інстанції питання про права, інтереси та обов`язки ОСОБА_3 не вирішувалися.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи те, що з касаційною скаргою звернулася особа, права, свободи, інтереси та (або) обов`язки якої оскаржуваними судовими рішеннями не вирішувалися, касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

З урахуванням викладеного та керуючись статтею 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту належності правовстановлюючого документу за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на рішення апеляційного суду Рівненської області від 24 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта