ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

Справа № 644/2718/18

Провадження № 22-ц/818/2414/19

28 травня 2019 року

м. Харків
Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Іманвердізаде А.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прядко Олеся Сергіївна, ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 06 березня 2019 року (суддя Попова В.О.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прядко Олеся Сергіївна, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу удаваним, -

встановив:
У квітні 2018 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кузьменка О.С. звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 02.04.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. та зареєстрований в реєстрі за №692, удаваним з моменту його укладення, визнавши її власником вищевказаної квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона разом з донькою ОСОБА_6 та чоловіком ОСОБА_5 у травні 2006 року вселились у спірну квартиру, яка на підставі службового ордеру була отримана ОСОБА_5 в якості службового житла та почали проживати в ній. Проте, після того як право власності на спірну квартиру було набуто ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Орджонікідзевською районною в. Харкові радою, ОСОБА_4 запропонував подружжю ОСОБА_7 викупити у нього зазначену квартиру. Після чого, у зв`язку з погіршенням сімейних відносин з чоловіком ОСОБА_1 вирішила оформити договір купівлі- продажу вищевказаної квартири на свою подругу - ОСОБА_2 . Узгодивши з ОСОБА_4 всі суттєві умови договору купівлі квартири, 01.04.2014 року ОСОБА_1 перерахувала за домовленістю з ОСОБА_2 на рахунок останньої в ПАТ «Приватбанк» свої особисті кошти для придбання квартири. 02.04.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Розрахунок за об`єкт нерухомого майна відбувся покупцем одразу після підписання цього договору шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів з поточного рахунку ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_4 . За домовленістю з ОСОБА_2 переоформлення квартири на ОСОБА_1 вирішено було здійснити згодом для оптимізації податку від продажу квартири. З квітня 2017 року ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ОСОБА_2 з питання переоформлення квартири. Причиною неможливості переоформити квартиру на ОСОБА_1 стало ненадання згоди чоловіком ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який у відповідності до пункту 10 договору купівлі-продажу квартири надав згоду ОСОБА_2 на купівлю квартири, й відповідно нотаріус вимагає наявність його згоди при переоформленні квартири на ОСОБА_1 . Крім того, квартира АДРЕСА_1 є предметом спору по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яка розглядається Червонозаводським районним судом м. Харкова.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги не визнали.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 вирішення позову залишив на розсуд суду.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. в судове засідання не з`явилася.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 06 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 02.04.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. та зареєстрований в реєстрі за №692, удаваним з моменту його укладення.

Визнано власником за договором купівлі-продажу квартири, укладеним 02.04.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 692, ОСОБА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити. Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що під час розгляду справи не доведено факт укладення удаваного правочину.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому підтверджує обставини придбання нею спірної квартири на прохання позивача та за власні кошти останньої.

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_9 , у відзиві на апеляційну скаргу також просить залишити рішення без змін, а скаргу ОСОБА_3 без задоволення, посилаючись на ті ж обставини, що стали підставою для звернення до суду із позовною заявою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував.

ОСОБА_4 , в особі представника ОСОБА_10 також подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує, що договір купівлі-продажу спірної квартири був укладений з ОСОБА_2 , яка діяла за рахунок та дорученням ОСОБА_1 . Саме з останньою він погоджував умови договору. Вказані обставини свідчать про удаваність правочину.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Встановлено, що 26.05.2001 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 зареєстровано шлюб, при його реєстрації остання змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с. 169, т.1).

07.10.2005 року ОСОБА_5 як військовослужбовцю, що проходив державну службу у військовій частині Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України виконавчим комітетом Ленінської районної ради м. Харкова виданий службовий ордер № 02070 на сім`ю у складі 3 чоловік на право зайняття 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 . Цей ордер видано на підставі рішення РВК від 04.10.2005 року № 475 (а.с. 16, т.1).

01.04.2014 року з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_12 на рахунок № НОМЕР_2 відкритого у ПАТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 здійснено перерахування коштів в сумі 266 350,00 грн., що підтверджується виписками з рахунків (а.с. 18-19, т.1).

02.04.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. та зареєстрований в реєстрі за №692, за яким ОСОБА_4 продав належну йому квартиру АДРЕСА_1 і продаж квартири вчинено за 260 000 грн. (а.с. 207-208, т.1).

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову ціну.
Відповідно до ст. 235 ЦК удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, тобто у такому випадку існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Визнання правочину удаваним в частині визначення особи покупця не суперечить приписам статті 235 ЦК України, оскільки удаваним може бути не весь правочин, а лише в частині когось із учасників.

Так, суди зобов`язані виходити, зокрема, з того, що встановивши, що обов`язки покупця за договором купівлі-продажу виконав позивач, і він же скористався правами покупця, саме він домовлявся про істотні умови договору купівлі-продажу квартири, а відповідач вдає з себе покупця, будучи лише формально зазначеним таким в договорі, суд визнає покупцем за договором позивача у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із вимогами про визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним, зазначаючи при цьому, що справжнім покупцем за цим договором є ОСОБА_1 . Вважає, що договір має бути визнаний удаваним саме в цій частині та з цих підстав просила визнати її покупцем за договором.

Як на підтвердження своїх вимог позивачка вказала, що кошти в сумі 260000 грн. були перераховані 02.04.2014 року покупцем ОСОБА_2 на рахунок продавця ОСОБА_4 шляхом безготівкового розрахунку. При цьому на банківський рахунок ОСОБА_2 кошти в сумі 266350 грн. були перераховані ОСОБА_1 01.04.2014 року.

Судова колегія вважає такі міркування помилковими.

Кошти з рахунків в банках ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_4 в сумі 260000 грн. дійсно були перераховані 02.04.2014 року, як були перераховані і кошти в сумі 266350 грн. з рахунку ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 .

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Доказів на підтвердження того, що вказані кошти перераховувалися ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_13 саме за придбання спірної квартири, а не на виконання будь-яких інших цивільно-правових договорів ( позики та ін. ), позивачкою та її представником не надано.

Також позивачкою не спростовано того, що під час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири 02.04.2014 року ОСОБА_3 своєю заявою підтвердив, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості є спільною власністю з ОСОБА_2 , придбана нерухомість також буде об`єктом права спільної сумісної власності. Договір купівлі-продажу укладається в інтересах сім`ї на умовах, які попередньо обговорені та вважаються вигідними, що відповідає спільному волевиявленню ( а.с. 109 т.1).

Аналогічні положення містяться і в п. 10 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02.04.2014 року приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим №692 ( а.с. 12 15 т. 1 ).

За таких обставин, підстави для задоволення позову та визнання договору купівлі-продажу удаваним відсутні.

Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду, а тому за результатами розгляду справи дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без задоволення

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Питання про розподіл судових витрат вирішується у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 06 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прядко Олеся Сергіївна, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу удаваним залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , фактично мешкає: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_4 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 7903, 50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко