Справа № 454/1094/18 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/468/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу автомобіля недійсними та витребування його від добросовісного набувача,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом до відповідачів про визнання договорів купівлі-продажу автомобіля недійсними та витребування його від добросовісного набувача, свої вимоги мотивував тим, що в провадженні Сокальського районного суду знаходиться кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. На стадії судового розгляду даної справи позивачем подано цивільний позов про стягнення із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди. Даний позов перебуває в провадженні суду. Крім цього, в процесі даного кримінального провадження за клопотанням позивача судом вжито заходи забезпечення цивільного позову, зокрема, ухвалою від 23.02.2016 накладено арешт на майно, що належить цивільним відповідачам. Накладено арешт (заборону відчуження) автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав на праві власності ОСОБА_3 . Однак, всупереч вжитим судом заходам забезпечення цивільного позову ОСОБА_3 03.03.2016 відчужив даний автомобіль на користь третьої особи, а саме уклав договір купівлі-продажу та власником автомобіля став ОСОБА_6 . В подальшому вказаний автомобіль неодноразово змінював власників. Станом на час звернення позивача із даним позовом у суд, кінцевим власником автомобіля є ОСОБА_4 Зазначає, що такі дії відповідача є незаконними та порушують як ухвалу суду про забезпечення позову, так і права позивача на справедливе відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що заподіяна злочином. Зважаючи на вищенаведене, позивач вважає, що договір купівлі-продажу автомобіля, що укладений відповідачем є таким, що порушує майнові права третіх осіб, зокрема його. Просить суд визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 03.03.2016, за яким ОСОБА_3 відчужив вказаний автомобіль на користь ОСОБА_6 . Визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_2 від 05.10.2016, за яким ОСОБА_6 відчужив вказаний автомобіль на користь ОСОБА_7 . Визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_3 від 07.03.2017, за яким ОСОБА_7 відчужила вказаний автомобіль на користь ОСОБА_8 . Визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_4 від 23.01.2018, за яким ОСОБА_8 відчужила вказаний автомобіль на користь ОСОБА_4 . А також просить витребувати від ОСОБА_4 автомобіль марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що його позов є обґрунтованим, у позовній заяві зазначено про реальні відносини, які склалися між сторонами, наведено ризики щодо можливості відповідачів відчужити предмет позову і тим самим поставити під загрозу виконання можливого рішення суду у даній справі. Вважає, безпідставним посилання суду першої інстанції у рішенні на кримінальну справу №454/1113/17, оскільки предметом розгляду такої є інші обставини та інші сторони по справі. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що в провадженні Сокальського районного суду Львівської області знаходиться кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В рамках даного кримінального провадження позивачем ОСОБА_1 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 та цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування спричиненої шкоди.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Сокальського районного суду від 23.02.2016 у справі про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено арешт у виді заборони відчуження на автомобіль марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 (а.с.5).

Згідно відповіді наданої Територіальним сервісним центром № 4646 від 18.04.2018, зокрема встановлено, що 17.02.2016 ТСЦ №4646 РСЦ МВС у Львівській області на підставі заяви ОСОБА_9 автомобіль «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знятий з обліку для реалізації та в подальшому 03.03.2016 на підставі договору купівлі-продажу даний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_10 .

За договором купівлі-продажу від 05.10.2016 автомобіль марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 відчужив вказаний автомобіль на користь ОСОБА_7 .

Відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_3 від 07.03.2017 ОСОБА_7 відчужила вказаний автомобіль на користь ОСОБА_8 , яка 23.01.2018 відчужила автомобіль ОСОБА_4 .

Станом на 18.04.2018 даний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_4 із реєстраційним номером НОМЕР_5 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вищевказаний автомобіль знятий із реєстрації відповідачем ОСОБА_3 17.02.2016, тобто до винесення судом ухвали від 23.02.2016 про заборону його відчуження, тому відсутні підстави для визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного автомобіля від 03.03.2016, а також від 05.10.2016, 07.03.2017, 23.01.2018 та витребування автомобіля у власника.

При цьому суд не звернув увагу на те, що автомобіль марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було відчужено ОСОБА_3 03.03.2016, тобто після постановлення ухвали Сокальським районним судом від 23.02.2016 у справі №454/1935/13-к, якою заборонено відчужувати вказаний автомобіль, і яка є обов`язковою до виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян відповідно до ст. 18 ЦПК України.

Суд також не звернув увагу на те, що предметом спору є вимога щодо визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля, стороною якого є ОСОБА_6 , тобто стосується його прав та інтересів. Проте він не залучений до участі у справі. Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості усунути такі недоліки.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року скасувати, ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу автомобіля недійсними та витребування його від добросовісного набувача відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 07.06.2019

Головуючий

Судді