Номер провадження: 22-ц/813/1438/19
Номер справи місцевого суду: 523/4900/17
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4

третя особа - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року у складі судді Кисельова В.К.

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення компенсації вартості автомобіля, посилаючись на те, що ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_6 з 27 жовтня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2, виданим 27.10.95р. відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів в м. Одесі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим 24 квітня 24.04.14р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, копії яких додаються.

Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина у вигляді автомобіля Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав спадкодавцю.

Також позивачка зазначила, що автомобілем фактично користується відповідачі, а тому позивачка вважає, що оскільки автомобіль був придбаний в період шлюбу, то їй належить 1/2 частка даного автомобіля, як частка у спільній сумісній власності на автомобіль, а також ще 1/6 частка, як її частка у спадщині. В той же час, оскільки позивачка не бажає користуватись автомобілем, а також що автомобіль є неподільною річчю, вона бажає стягнути з відповідачів компенсації вартості 2/3 частки автомобіля.

ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що до спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, також входить автомобільний гараж у вигляді металевої конструкції розміром 3,3 х 5,0 м, придбаний спадкодавцем у 1980 році та встановлений на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням Ленінської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради за № 542 від 06.08.1999 року за заявою ОСОБА_6 самовільно встановлену ним металеву конструкцію було залишено спадкодавцю у тимчасове використання до виникнення необхідності демонтажу для потреб міста.

ОСОБА_2 погоджується на передачу у власність відповідача ОСОБА_4 спірного автомобілю із стягненням з останньої вартості належної їй частки у зазначеному спадковому майні.

ОСОБА_4 має посвідчення на право керування транспортним засобом, а тому, за домовленістю сторін по справі, автомобіль автомобіля Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1, одразу після смерті ОСОБА_6, був переданий позивачем ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_4

ОСОБА_4 також вважає, що металева конструкція-гараж, була придбана спадкодавцем у 1980 році, до укладення шлюбу з позивачем, і не є спільним майном подружжя, а тому доля кожного із спадкоємців становить 1/3 частину з вищевказаного спадкового майна-металевої конструкції.

Вартість металевої конструкції згідно висновку про ринкову вартість майна-металевої конструкції згідно висновку експертної оцінки становить 6 978 гривень.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просила визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності на металеву конструкцію-гараж площею 16,5 кв. м 1980 року виготовлення, вартістю 6 978 гривень, розташовану на прибудинковій території буд АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/3 частки металевої конструкції у розмірі 2 326 гривень; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/3 частки металевої конструкції у розмірі 2326 гривень.

Ухвалою суду до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача за зустрічним позовом була залучена ОСОБА_5

В судовому засідання представник позивачки ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 просив відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4, а також її представник не заперечували проти задоволення позову ОСОБА_2, та просили задовольнити зустрічний позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення позову ОСОБА_2 та визнав обґрунтованим позовні вимоги ОСОБА_4 щодо визнання за нею право власності на металеву конструкцію гаражу.

Третя особа ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_2 запропонувала їй придбати гараж розміром 3,3 х 5,0 м, який встановлений на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1. Вона розрахувалась із ОСОБА_2, при цьому остання не повідомила про будь-які права інших осіб на гараж. Після чого, вона звернулась до КП ЖКС «Північний» із заявою про переоформлення договору на обслуговування гаражу.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення компенсації вартості автомобіля задоволений. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 36786 гривень 67 копійок, в якості компенсації вартості спадкового майна автомобіля Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1, що залишилась після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 9196 гривень 66 копійок в якості компенсації вартості спадкового майна автомобіля Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1, що залишилась після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_4, у порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволений частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на металеву конструкцію гаражу площею 16,5 кв.м, який розташований на прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, який користувався померлим на підставі розпорядження Ленінської районної адміністрації Одеської міської Ради № 542 від 06.08.1999р., без права реєстрації права власності у Єдиному державного реєстрі речових прав на нерухоме майно. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 4652 гривні, як компенсацію вартості спадкового майна металевої конструкції гаражу площею 16,5 кв.м, який розташований на прибудинкової території будинку АДРЕСА_1,що залишилась після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 1163 гривні, як компенсацію вартості спадкового майна металевої конструкції гаражу площею 16,5 кв.м, який розташований на прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, що залишилась після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Не погоджуючись частково з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволення зустрічного позову про визнання права власності на металеву конструкцію гаражу та стягнення компенсації скасувати, ухвалити в цій частині нове, яким в задоволені зустрічного позову про визнання за ОСОБА_4 права власності на металеву конструкцію гаражу та стягнення компенсації на користь апелянти відмовити, посилаючись на те, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, з неправильним встановленням та застосуванням обставин, які мають значення справи, внаслідок неповного їх дослідження та помилкової оцінки поданих доказів.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував інтереси ОСОБА_2, в зв'язку з чим рішення підлягає частковому скасуванню.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. - головуючий суддя, судді -Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.01.2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2була призначена до розгляду на 06 березня 2019 року.

В судове засідання, призначене на 06 березня 2019 року не з'явились ОСОБА_2, ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5, всі були сповіщені належним чином (а.с.220-222).

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Заяв про зміну адреси, сторонами до суду не надіслано.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, та стягуючи з неї вартість 2/3 частин конструкції та визнаючи право власності, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на придбання до шлюбу її батьком ОСОБА_6 металевої конструкції гаражу не надано.

За таких підстав, суд дійшов до висновку про те, що металева конструкція гаражу 3,3 х 5,0 м., яка була встановлена померлим ОСОБА_6 на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1, згідно ст.ст. 22, 28 КпШТС України був спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_6, а тому відповідно ОСОБА_2 мала право на 2/3 його частини.

Однак з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина у вигляді автомобіля Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується копією технічного паспорту серії НОМЕР_5 та металева конструкція гаражу, розташованого на прибудинковій території в АДРЕСА_1 (а.с. 23).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 - є його дружина ОСОБА_2, а також діти - ОСОБА_3ОСОБА_4

Сторони своєчасно звернулись до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. (а.с. 16-22).

Однак фактично не вирішили спірне питання щодо поділу спадкового майна у вигляді автомобіля Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1. (а.с. 23).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Суворовського районного від 25 червня 2018 року, встановлено, що оскільки ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 не користуються автомобілем Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1, а даним автомобілем користується виключно ОСОБА_4, то вважаючи неподільність предмету спору, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто суму у розмірі 36786 гривень 67 копійок, в якості компенсації вартості спадкового майна автомобіля Daewoo Matiz, та на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 9196 гривень 66 копійок в якості компенсації вартості спадкового майна автомобіля Daewoo Matiz. Також визнано за ОСОБА_4, право власності на автомобіль Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_4, у порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В цієї частині рішення суду не оскаржується, та набуло законної сили.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_4 подала клопотання про поновлення строку для подачі доказів стосовно металевої конструкції гаражу, мотивуючи ненадання цих доказів, тим, що вона не мала доступу до квартири, в якої проживав її батько.

Колегією суддів було задоволено клопотання, поновлено строк, та долучені докази стосовно спірного майна, на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України, передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Згідно 2 ст. 187 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч. 2,3 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною.

Судом також встановлено, що померлому ОСОБА_6 належала металева конструкція гаражу 3,3 х 5,0 м, який встановлений на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до наданих доказів, які прийняти судом апеляційної інстанції, ОСОБА_6 придбав металеву конструкцію гаражу у 1975 році, що підтверджується паспортом на металевий розбірний гараж (а.с. 226-230).

Розпорядженням Ленінської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради за № 542 від 06.08.1999 року за заявою ОСОБА_6 самовільно встановлену ним металеву конструкцію було залишено спадкодавцю у тимчасове використання до виникнення необхідності демонтажу для потреб міста (а.с. 119).

Окрім того, із ОСОБА_6 був укладений договір №263/1 від 26.03.2013 р. пайової участі для власників (користувачів, орендарів) гаражів для утримання об'єктів благоустрою (а.с. 116-118).

Вартість металевої конструкції гаражу 3,3 х 5,0 м., яка була на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1, згідно звіту про оцінку майна складає суму у розмірі 6978 гривень. (а.с. 82-93)

В той же час, суд першої інстанції вважав, що неможливо визнання права власності з наступною реєстрацію в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на гараж, як на об'єкт нерухомості, оскільки гараж є тимчасовою спорудою. В той же час, оскільки гараж був первісно збудований як об'єкт самочинного будівництва то до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Таким чином, фактично предметом спору є металева конструкцію гаражу, як конструктивний елемент.

В той же час, згідно 2 ст. 187 ЦК України дана металева конструкція є річчю неподільною, а тому її можливо залишити лише за один із спадкоємців.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду про те, що оскільки судом визнається право власності за ОСОБА_4 право власності на автомобіль у порядку спадкування, то саме за нею необхідно визнати право власності на металеву конструкцію гаражу площею 16,5 кв.м, який розташований на прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, без права реєстрації права власності у Єдиному державного реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В зв'язку з чим на підставі ст.ст. 364, 365 ЦК України, та з урахуванням, наданого доказу, про придбання гаражу у 1975 році, рішення суду в частині стягнення вартості металевої конструкції гаражу, підлягає зміні.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла до висновку про те, що металева конструкція гаражу належить кожному спадкоємцю по 1/3 частині, з урахуванням того, що автомобіль перейшов у власність ОСОБА_4, колегія суддів погоджується з тим, що металева конструкція гаражу також переходить у власність ОСОБА_4

Однак рішення суду в частині стягнення вартості металевої конструкції гаражу підлягає зміні в частині стягнення вартості кожному по 1/3 частині, а тому необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожному суму у розмірі 2326 гривень, як компенсацію вартості спадкового майна по 1/3 його частини у вигляді металевої конструкції гаражу площею 16,5 кв.м, який розташований на прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, що залишилась після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, про те, що суд надав перевагу у визнанні права власності ОСОБА_4, суд вважає безпідставними з тих підстав, що судовим рішенням автомобіль, який залишився після смерті спадкодавця ОСОБА_6, перейшов до його доньки ОСОБА_4, з якої стягується компенсація іншим спадкоємцям, а також те, що ОСОБА_2 відмовилась від цієї металевої конструкції, про що склала власноруч заяву, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 122).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 належить більша частка, судом апеляційної інстанції вважається безпідставним, з тих підстав, що судом апеляційної інстанції було встановлено час придбання гаражу на підставі доказів наданих ОСОБА_4, а тому частка кожного спадкоємця вважається рівною (по 1/3 частині).

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують висновків суду, їм було надано відповідне правове обґрунтування у рішенні суду.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні в частині стягнення компенсації, замість 2/3 частин ОСОБА_2 та 1/6 частин ОСОБА_3 кожному по 1/3 частині відповідно до суми у розмірі 2326 гривень.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

РішенняСуворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року в частині стягнення грошової компенсації за вартість спадкового майна металевої конструкції гаражу змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2 326 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 326 гривень.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11 березня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець