Постанова

Іменем України

06 червня 2019 року

м. Київ

справа №530/1682/15-ц

провадження №61-46642св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач-відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач-позивач - ОСОБА_2 ,

третя особа - відділ у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області,

третя особа - Зіньківська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2018 року у складі судді Заколодяжної О. А. та постанову апеляційного суду Полтавської області від 26 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Любов О. А.,

Дорош А. І., Триголов В. М.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - відділ у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, в якому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,05 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 25 жовтня 2004 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 21.

Позов мотивовано тим, що позивач та відповідач ОСОБА_2 є рідними братами. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 , яка проживала по АДРЕСА_1 , та успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка - ОСОБА_4 , земельну ділянку площею 0,05 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташованого за вказаною адресою.

Сторони є спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках після смерті ОСОБА_3 .

Разом з тим, державний нотаріус Зіньківської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,05 га, розташовану по АДРЕСА_1 з тих підстав, що за життя спадкодавець не зареєструвала своє право у відділі Держземагенства у Зіньківському районі Полтавської області.

Таким чином, в силу відсутності правовстановлюючих документів про належність земельної ділянки спадкодавцю, позивач не має можливості оформити право на належну йому Ѕ частину вказаної ділянки в порядку спадкування за законом.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа - Зіньківська державна нотаріальна контора, вимоги якого уточнив під час розгляду справи, в якому просив:

- визнати за ним та за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їхньої матері ОСОБА_3 , за кожним по Ѕ частині спадкового майна, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,05 га, що розташовані по АДРЕСА_1 , а також 31/100 частини житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 ;

- в рахунок його Ѕ частки в спадковому майні після смерті матері ОСОБА_3 виділити йому в натурі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що складається з коридору площею 4,2 кв. м, житлової кімнати площею 13 кв. м, житлової кімнати площею 7,5 кв.м, кухні площею 11,7 кв. м, кладової площею 3,5 кв. м, веранди площею 9,1 кв. м, загальна площа будинку становить 49 кв. м, житлова площа 20,5 кв. м, з господарсько-побутовими спорудами: сараю «Б», погріба «б», сараю б1», літньої кухні «В», вбиральні «Г», огорожі №1-4, та земельну ділянку площею 0,05 га, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовані по

АДРЕСА_1 ;

Визнати за ним право власності на виділене в натурі спадкове майно;

- залишити у власності ОСОБА_1 31/100 частини житлового будинку з будівлями та спорудами, позначеного на плані літ. «А-1», розмір житлової площі якого становить 49,1 кв.м, загальна площа 126,4 кв.м, сараю «Б», сараю - «В», сараю «Г», вбиральні «Д», гаража «К» , сараю - «Л», , сараю - «в», погріба - «г», огорожі №1, воріт огорожі №2, огорожі №3, огорожі №4, розташованого по АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, розташованими по АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 , шляхом передачі йому ключів від входу в будинковолодіння та припинення незаконного проживання особи, вселеної ним поза його волею;

- за відхилення від ідеальних часток стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості ідеальних часток в спадковому майні в розмірі 31 590 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати, в тому числі витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2 200 грн.

Зустрічний позов мотивовано тим, що сторони є спадкоємцями в рівних частках першої черги після смерті їх матері ОСОБА_3 спадкового майна, яке складається з 31/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , житлового будинку та земельної ділянки площею 0,05 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 на момент смерті матері проживав та був зареєстрований разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , тому фактично прийняв спадщину після її смерті.

17 грудня 2015 року державний нотаріус Зіньківської державної нотаріальної контори відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,05 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно.

Правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно знаходяться у ОСОБА_1 , який проживає і користується вказаним нерухомим майном.

ОСОБА_1 проживає у будинку по АДРЕСА_2 , а будинок по АДРЕСА_1 , без згоди ОСОБА_2 за оплату надав у користування стороннім особам, відмовився від укладення договору про поділ спадщини у нотаріуса.

У добровільному порядку неможливо поділити спадкове майно і ОСОБА_1 перешкоджає користуватись спадковим майном, тому ОСОБА_2 вважає, що реальний захист його порушених прав можливий лише шляхом поділу спадкового майна з урахуванням їх часток як співвласників, а запропонований розподіл майна є найбільш прийнятним для обох сторін.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2018 року позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом за кожним по Ѕ частині спадкового майна, що залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_3

Виділено ОСОБА_2 в натурі в рахунок Ѕ частини спадкового майна, що залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та визнано за ним право власності на житловий будинок, загальною площею 49 кв. м, житловою площею 20,5 кв. м і складається з коридору площею 4,2 кв.м, житлової кімнати площею 13 кв. м, житлової кімнати площею 7,5 кв. м, кухні площею 11,7 кв. м, кладової площею 3,5 кв. м, веранди площею 9,1 кв. м, з господарськими спорудами: сараєм «Б», погрібом «б», сараєм «б1», літньою кухнею «В», вбиральнею «Г», огорожею №1, огорожею №2, огорожею №3, огорожею №4 та земельну ділянку площею 0,05 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1 .

Виділено ОСОБА_1 в рахунок Ѕ частини спадкового майна, що залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на 31/100 частину житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 та в цілому складається: з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 126,4 кв. м, жилою площею 49,1 кв. м, сараю «Б», сараю - «В», сараю «Г», вбиральні «Д», гаража «К», сараю - «Л», сараю - «в», погріба «г», огорожі №1, воріт огорожі №2, огорожі №3, огорожі №4.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості ідеальних часток в спадковому майні в розмірі 31 590 грн, внесених ним на депозитний рахунок Гадяцького районного суду Полтавської області.

Зобов`язано ТУ ДСА в Полтавській області перерахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості ідеальних часток в спадковому майні в розмірі 31 590 грн, що внесені ОСОБА_2 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 житловим будинком та земельною ділянкою, розташованих по АДРЕСА_1 , шляхом передачі йому ключів від входу до будинковолодіння та припинення проживання осіб, незаконно вселених у будинок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в сумі 1 966,37 грн та понесені ним судові витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2 200 грн.

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 26 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду мотивовані тим, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у будинку по АДРЕСА_2 , оформив право власності на Ѕ частину у вищевказаному спадковому будинковолодінні, а ОСОБА_2 зареєстрований у будинку по АДРЕСА_1 (до зміни АДРЕСА_1 , що є спірним спадковим майном, і яке відповідно до висновків судових експертиз, проведених у справі, не може бути розділене у рівних долях.

Предметом спору є, зокрема, вимога про поділ декількох нерухомих об`єктів, які є спільною частковою власністю сторін спору. Частки обох сторін у спільній власності є рівними і жоден із спірних об`єктів нерухомості окремо не може бути поділений в натурі, що є підставою для поділу спадкового майна з урахуванням їх часток, як співвласників, відповідно до запропонованого у висновках проведених у справі експертиз, який є найбільш прийнятним для обох сторін, з виплатою компенсації одним із співвласників за відступ від ідеальної частки у спільному майні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення з ухваленням нового рішення про задоволення поданого ним первісного позову та часткового задоволення зустрічних позовних вимог, зокрема визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину спадкового майна, а в іншій частині зустрічного позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності та вийшов за межі позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 не заявляв позовних вимог про виділення йому 31/100 частини будинку по АДРЕСА_2 . Своїм рішенням суд вдруге визнав за ним право власності на майно, на яке вже отримано у нотаріуса свідоцтво.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що у нього, як у спадкоємця, є оформленим право власності на 31/200 частини будинку по АДРЕСА_2 . На інші 31/200 частини цього ж будинку та на житловий будинок з господарськими будівлями і земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , право власності за жодним із спадкоємцем не оформлено, тобто не виникло.

Вказує на те, що фізично не може чинити перешкод іншому спадкоємцю у користуванні спадковим майном, оскільки вказане майно знаходиться в АДРЕСА_2 , а останній проживає у м. Полтаві . Крім того, під час розгляду справи не здобуто і не надано доказів неможливості користування і володіння спільним майном обома спадкоємцями. Судами не обґрунтовано підстав для виділення ОСОБА_2 , який мешкає в м . Полтава , житлового будинку з господарськими будівлями і земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , а йому іншої частини спадкового майна.

Суд першої інстанції не мав права вирішувати питання про поділ спадкового майна, оскільки спадкоємці ще не набули права власності на нього у цілому, а право власності на нерухоме майно виникає лише після його державної реєстрації.

Суд першої інстанції ввів в оману заявника та його адвоката, позбавивши їх права на участь у судових дебатах, розглянув справу за відсутності представника ОСОБА_1 .

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, ОСОБА_2 , заперечує проти доводів позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та просить залишити ухвалені у справі судові рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята стаття 1268 ЦК України).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженнями її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (статті 1217, 1267 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергового (частина перша статті 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (частина перша статті 1261 ЦК України).

Відповідно до статті 1278 ЦК Україничастки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

При поділі спадщини між спадкоємцями необхідно врахувати правило частини першої статті 1278 ЦК Українипро те, що коли спадкодавець у заповіті не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

За правилами статті 365 ЦК Україникожному із співвласників виділяється у власність певна річ або ж декілька речей відповідно до розміру їхніх часток. Якщо об`єктивно неможливо розподілити речі спільної власності між співвласниками таким чином, щоб вартість виділених кожному співвласнику речей точно відповідала розміру його частки у спільній власності, застосовується правило грошової компенсації за відхилення від розміру частки.

Предметом даного спору є, в тому числі, вимога про поділ декількох нерухомих об`єктів, які є спільною частковою власністю сторін спору. Частки обох сторін у спільній власності є рівними і жоден із спірних об`єктів нерухомості окремо не може бути поділений в натурі.

Установлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та господарських будівель, розташованих по АДРЕСА_1 31/100 частки житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,05 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги у рівних частках є діти спадкодавця: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які своєчасно звернулися із заявами про прийняття спадщини та успадкували кожен по Ѕ частини спадкового майна.

19 грудня 2014 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 31/200 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , що складається в цілому з житлового будинку «А-1» загальною площею 126,4 кв. м, житловою площею 49,1 кв. м, сараю «Б», сараю - «В», сараю «Г», вбиральні «Д», гаража «К» , сараю - «Л», сараю - «в», погріба «г», огорожі №1, воріт огорожі №2, огорожі №3, огорожі №4.

Частка ОСОБА_2 залишилась відкритою.

Державний нотаріус Зінківської державної нотаріальної контори Герасименко Л. В. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,05 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку у спадкодавця ОСОБА_3 , яка за життя, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 січня 2009 року успадкувала цю земельну ділянку після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , але не зареєструвала земельну ділянку на власне ім`я.

ОСОБА_2 . цим же державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті матері, у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на вказане будинковолодіння.

Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчасно звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, право власності спадкодавця підтверджено документально і спадкоємцями належні кожному з них частки у спадщині не заперечуються, однак їм відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері на земельну ділянку та будинок, на якій він знаходиться, а винесені нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а також наявність між спадкоємцями спору щодо спадкового майна, в тому числі щодо його розподілу, унеможливлює оформлення ними спадщини у позасудовому порядку. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання за кожним з них права власності на Ѕ частину спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Вирішуючи питання щодо поділу спадкового майна між спадкоємцями в натурі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з наступного.

Висновком проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи від 25 липня 2017 року та висновком додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 14 березня 2018 року встановлено, що поділ в натурі спадкового майна, а саме 31/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у рівних частках та без суттєвих добудов та перепланувань цих об`єктів спадщини між двома співвласниками - технічно неможливий.

За варіантом розподілу спадкового майна у частках, близьких до ідеальних, експертом запропоновано першому співвласнику виділити 31/100 частки житловому будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ), що складає

9/20 частин спадкового майна і на 26 350 грн менше за ідеальну частку. Другому співвласнику виділити будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складає 11/20 частин спадкового майна і на 26 350 грн більше за ідеальну частку.

Ринкова вартість 31/100 житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , складає 184 250 грн, ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 230 330 грн, ринкова вартість земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складає 17 100 грн.

Розділити в натурі спадкове майно, а саме 31/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_2 та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , у рівних долях між двома співвласниками без суттєвих добудов та перепланувань технічно неможливо. У зв`язку з цим неможливо здійснити варіанти розподілу земельної ділянки, розташованої по

АДРЕСА_1 , що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у будинку по АДРЕСА_2 , оформив право власності на Ѕ частину у вищевказаному спадковому будинковолодінні, а ОСОБА_2 зареєстрований у будинку по АДРЕСА_1 , що є спірним спадковим майном, і яке, відповідно до висновків судових експертиз не може бути розділене у рівних долях, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано визначив порядок поділу між спадкоємцями спадкового майна та варіант розподілу цього майна, з урахуванням варіанту, який найбільш наближений до ідеальних часток та запропонований експертом у зазначеному вище висновку судової експертизи від 25 липня 2017 року, а також з урахуванням вартості спадкового майна, визначеного у висновку додаткової судової експертизи від 14 березня 2018 року.

Так, за обраним судом варіантом поділу спадкового майна в натурі ОСОБА_2 виділено в натурі в рахунок Ѕ частини належного йому спадкового майна та визнано за ним право власності на житловий будинок, у якому він зареєстрований (загальною площею 49 кв. м, житловою площею 20,5 кв. м), та земельну ділянку площею 0,05, розташованих по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 вділено в рахунок Ѕ частини спадкового майна та визнано за ним право власності на 31/100 частину житлового будинку (у якому він проживає та на частину якого вже оформив право власності в порядку спадкування), що знаходиться по АДРЕСА_2 , та в цілому складається: з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 126,4 кв.м, жилою площею 49,1 кв.м, сараю «Б», сараю-«В», сараю «Г», вбиральні «Д», гаража «К», сараю- «Л», сараю - «в», погріба «г», огорожі №1, воріт огорожі №2, огорожі №3, огорожі №4.

За відхилення від ідеальних часток стягнуто з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості ідеальних часток в спадковому майні у розмірі 31 590 грн, внесених ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду.

Такий варіант розподілу спадкового майна в натурі ураховує баланс інтересів обох сторін.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, зводяться до незгоди із варіантом поділу спадкового майна в натурі, обраного судом з урахуванням установлених обставин справи.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності та вийшов за межі позовних вимог спростовуються змістом заявлених у цій справі позовних вимог та встановленими судами обставинами. Перевіряючи аналогічні доводи, які містились в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що вимога за первісним позовом про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на Ѕ частину земельної ділянки поглинається вимогами за зустрічним позовом, оскільки ОСОБА_2 заявлена у тому числі і вимога про визнання права власності в порядку спадкування за обома спадкоємцями по Ѕ на успадковану земельну ділянку, та судом першої інстанції ця вимога вирішена. Поза межами заявлених обома сторонами спору вимог, суд першої інстанції рішення не ухвалював.

Доводи касаційної скарги, що суд не мав права вирішувати питання про поділ спадкового майна, оскільки обидва спадкоємці не набули права власності на нього у цілому, оскільки не провели державну реєстрацію цих прав не узгоджуються з положеннями статей 11, 328, 1224, 1267, 1278, 1296 ЦК України та спростовується змістом ухваленого у цій справі судового рішення щодо вирішеного між сторонами спору, яке, зокрема, є підставою для набуття сторонами у власність (у тому числі реєстрації свого права власності) об`єктів нерухомого майна, які вони успадкували.

Доводи касаційної скарги про відсутність перешкод з боку ОСОБА_1 у користуванні ОСОБА_2 спадковим майном (будинком АДРЕСА_1 ), спростовуються матеріалами справи та висновками судів попередніх інстанцій, які, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів встановили наявність таких перешкод у ОСОБА_2 та обґрунтовано задовольнили його позовні вимоги про їх усунення, шляхом передачі ключів та припинення проживання у цьому будинку незаконно вселених у нього осіб.

Посилання у касаційній скарзі про введення судом першої інстанції в оману заявника та його адвоката, розгляд справи за відсутності останнього, позбавлення їх права на судові дебати, є необґрунтованими та не підтверджені жодним доказом, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що судом першої інстанції розглянуто справу відповідно до норм процесуального права, в тому числі із дотриманням принципу рівності сторін.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська