Ухвала

Іменем України

16 травня 2019 року

м. Київ

справа № 569/9725/17

провадження № 61-8705 ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мороз Людмила Святославівна, на постанову Рівненського апеляційного суду у складі колегії суддів: Хилевича С. В., Бондаренко Н. В., Ковальчук Н. М., від 26 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Рівненської міської ради та виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 27/100 частин будинку АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого становить 619 029,00 грн, посилаючись на те, що вказане майно належить державі, однак він користується ним відкрито і добросовісно з 1994 року, після набуття у власність 7/100 частин вказаного будинку.

Рішенням Рівненського міського суду у складі судді Бердія М. А. від 03 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 27/100 часток будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 березня 2019 року рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що він добросовісно заволодів спірним майном, яке йому було подароване і понад двадцять років продовжує відкрито, безперервно володіти ним, а суд апеляційної інстанції не врахував ці обставини та безпідставно відмовив у задоволенні його позову. Крім того, зазначає, що право власності на спірну частку будинку за державою не зареєстроване, в натурі не виділене.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України).

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 20 червня 1978 року № 209 визнано за державою в особі ЖЕК № 6 право власності на 27/100 часток у будинку АДРЕСА_1 і це рішення є чинним, дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Давність володіння не могла вважатись добросовісною, оскільки ОСОБА_1 сам стверджував, і цей факт перевірено судом, що спірна частка у нерухомому майні належить на праві власності державі в особі ЖЕК № 6, отже він знав про відсутність у нього підстав для набуття права власності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що виникнення права власності на 27/100 часток будинку не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, тому відсутність державної реєстрації не позбавляє територіальну громаду права на це майно.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 755/22092/15-ц.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень статті 344 ЦК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись,пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мороз Людмила Святославівна, на постанову Рівненського апеляційного суду від 26 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Рівненської міської ради та виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта