Справа № 522/9956/18
Провадження № 2/522/1989/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретарів судового засідання: Фуцур Н.В., Стогнієнко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, - « про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань матеріальну шкоду в сумі 541 554 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 000 грн..

Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що органом досудового розслідування прокуратури Одеської області автомобіль Hammer H3, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві власності, визнаний речовим доказом та на нього накладений арешт в рамках кримінального провадження № 0000092 від 17.02.2016, який в подальшому втрачено відповідачем, у зв`язку із чим звертається до суду із даним позовом з вимогами про стягнення вартості транспортного засобу та стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Надала відзив на позовну заяву.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України та Законом України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

Слідчим управлінням прокуратури Одеської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 внесено відомості за фактом вимагання та одержання службовою особою прокуратури Одеської області неправомірної вимоги, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке 29.02.2016 року об`єднано з матеріалами кримінального провадження № 0000120 від 23.02.2016 року.

11.03.2016 року кримінальне провадження № 0000092 об`єднано з матеріалами кримінального провадження №0000101 від 18.02.2016 за фактом незаконного заволодіння автомобілем Hammer H3 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

06.06.2016 року кримінальне провадження № 0000092 об`єднано з матеріалами кримінального провадження № 0000437 від 06.06.2016 року за фактом використання службовою особою завідомо підробленого документу, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У подальшому Генеральною прокуратурою України 08.02.2017 року матеріали кримінального провадження № 0000092, яке розслідувалось прокуратурою Одеської області направлено для організації досудового розслідування до прокуратури Миколаївської області.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.11.2017 року постанову заступника прокурора Миколаївської області від 23.03.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000092 скасовано.

Постановою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області від 30.12.2017 року вказане кримінальне провадження було вдруге закрито у зв`язку з вичерпанням можливості отримання доказів вини позивача і неможливістю доведення його вини в суді на підставі раніше зібраних доказів, яку скасовано ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.03.2018 у справі № 490/3325/17.

Відповідно до інформації прокуратури Миколаївської області від 05.11.2018 року за № 17/1-2199вих-18 постанову про закриття кримінального провадження № 0000092 від 24.04.2018 року скасовано 16.10.2018 року слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва.

Дане кримінальне провадження на даний час скеровано до Генеральної інспекції Генеральної прокуратури. Остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийнято.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.09.2016 року накладено арешт на автомобіль Hammer H3, чорного кольору, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та заборонено проводити будь-які дії до прийняття рішення по кримінальному провадженню. Зобов`язано помістити автомобіль на спеціальний майданчик тимчасового затримання транспортних засобів №1 Одеської філії ДП МВС України « Інформресурс», у подальшому вказаний автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 ..

Як вбачається з направлених прокуратурою Миколаївської області на адресу суду копій документів з кримінального провадження № 0000092, обмеженння щодо заборони відчуження спірного автомобіля не скасовані ( інформація Регіональних сервісних центрів в Миколаївській областях МВС України відповідно від 14.11.2017 за № 31/15-6014 та від 20.11.2017 за № 31/14-3745).

Постановою Прокуратури Миколаївської області від 25.04.2018 року кримінальне провадження № 0000092 закрито у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_1 , в суді і вичерпані можливості їх отримання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2016 року скасовано арешт транспортного засобу марки Hammer H3, державний номерний знак НОМЕР_1 ; зобов`язано орган досудового розслідування прокуратури Одеської області у кримінальному провадженні № 0000092 безоплатно повернути ОСОБА_1 зазначений автомобіль разом з ключами від системи запалювання з місця, де він знаходиться на зберіганні в теперішній час та листом Прокуратури Одеської області від 29.07.2016 року за № 17/1/1-3096-16 повідомлено ОСОБА_1 , що на цей час вживаються заходи щодо встановлення місцезнаходження автомобіля шляхом направлення відповідних запитів до автоштрафмайданчику ДАІ у м. Одесі та потерпілого у кримінальному провадженні Петояна ОСОБА_3 ..

З листа прокуратури Миколаївської області від 11.06.2018 року за № 17/1-76-17 вбачається, що незважаючи на неодноразові запити щодо встановлення місця знаходження майна, вказаний автомобіль у відання прокуратури Миколаївської області не передавався.

Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що транспортний засіб Hammer H3, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві власності на даним момент втрачено, у зв`язку із чим просить відшкодувати йому суму матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В даному випадку до спірних правовідносин має застосовуватись спеціальна норма, а саме частина шоста ст. 1176 ЦК України, якою передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльність чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Тобто відповідно до загальних положень глави 82 цього Кодексу.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно частини другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливістю суб`єктивного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно- розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими і службовими особами ( ст.ст. 1173, 1174 ЦК України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся із позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Обов`язок уповноваженої службової особи забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, визначений частиною четвертою ст. 168 КПК України.

Порядком № 1104 визначені правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язвних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до пункту 27 Порядку № 1104 схоронність тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно, забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього порядку.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосовані цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

За статтею 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Позивач просить стягнути з прокуратури Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань суму матеріальної шкоди, що суперечить нормам матеріального права, закріплених у главі 82 ЦК України а саме, що цивільна відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органів дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України та покладається саме на державу, в особі Державної казначейської служби, яка виступає розпорядником бюджетних коштів та не зазначено позивачем як сторону по даній справі.

Враховуючи наведене вище суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Також позивач просить суд стягнути на його користь моральну шкоду.

Згідно п.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

У зв`язку із тим, що в задоволенні вимог в частині стягнення матеріальної шкоди відмовлено через їх пред`явлення до неналежного відповідача в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди слід також відмовити.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15,16,23, 1166, 1176, 1177 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, - « про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури»,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 03.06.2019 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

03.06.19