У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4632/18

провадження № 4-с/0285/11/19

15 жовтня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Коцюби О.М.,

за участю секретаря судового засідання Янкової Л.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу Служби автомобільних доріг у Житомирській області (далі скаржник) на рішення, дії або бездіяльності старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Т. П. Сладь,

встановив:

29.08.2019 року скаржник звернувся зі скаргою до суду в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Житомирській області Т. П. Сладь щодо винесення постанови про арешт коштів від 08.08.2019 року за ВП 59128544 та скасувати її.

Скарга обґрунтована тим, що 08.08.2019 року державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту на кошти служби автомобільних доріг в Житомирській області для примусового виконання виконавчого листа №285/4632/18 від 08.02.2019 року виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 боргу по заробітній платі в сумі 46511,29 грн, виконавчого збору 4651,13 грн, витрат виконавчого провадження 121,64 грн, а всього 51284,06 грн.

Скаржник посилаючись на те, що оскільки арешт коштів відбувся не на підставі ухвали суду і заяви стягувача, як цього вимагає ч. 5 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 5 ст. 440 ЦПК України (далі Закон), а на підставі постанови державного виконавця, просить суд скаргу задовольнити.

Представник скаржника, представник ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник управління державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надіслав письмові пояснення на скаргу у яких він просить у її задоволенні відмовити, оскільки виконавець діяв в межах та відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.6 ч. 3 ст. 18 Закону, державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Встановлено, що постановою №ВП59128544 від 08.08.2019 року було накладено арешт на кошти Служби автомобільних доріг в Житомирській області, які перебувають на рахунках відкритих в АТ «УкрСибабнк», філії ПАТ «Енергобанк» в м. Житомир та філії ПАТ ПІБ м. Житомир та в межах суми 46511,29 грн. Підставою для винесення вказаної постанови стала ухвала Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/4632/18 від 25.07.2019 року, якою було задоволено заяву державного виконавця та надано дозвіл на звернення стягнення на грошові кошти, які належать скаржнику, якій має заборгованість перед ДП «Житомирський облавтодор ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», яке в свою чергу має заборгованість за заробітньою платою перед ОСОБА_1 .

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що дії виконавця є послідовним та в межах діючого законодавства, які направлені на виконання рішення суду щодо стягнення з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 боргу за заробітньою платою.

Твердження скаржника, що арешт коштів повинен відбуватися лише за рішенням суду, яке ухвалюється лише за заявою стягувача (ч. 5 ст. 440 ЦПК), судом до уваги не приймаються, оскільки Закон є спеціальною нормою права, якій наділяє виконавця необхідними правами, якими він розпоряджається на власний розсуд, з метою вжиття всіх законних заходів для допомоги особі домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України» зазначив, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у зазначеній статті 1 Першого протоколу.

У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Конституційний Суд України у Рішенні від 13.12.2012 у справі N 18-рп/2012 констатував, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Отже, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця були правомірними, здійсненими відповідно до законодавства України, а тому вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

постановив:

В задоволенні скарги Служби автомобільних доріг у Житомирській області на рішення, дії або бездіяльності старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області Т. П. Сладь щодо винесення постанови про арешт коштів від 08.08.2019 року по ВП 59128544 та скасувати її - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Головуючий: О.М. Коцюба