Ухвала

11 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 490/6642/18

провадження № 61-18009ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 напостанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Національної поліції у Миколаївській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Національної поліції у Миколаївській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивований тим, що 14 серпня 2015 року о 09 год. 15 хв. відповідач, керуючи автомобілем ЗАЗ СЛАВУТА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Миколаєві на вул. Велика Морська між вул. Лягіна та вул. Соборною, порушив підпункти 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував позивач. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно звіту № 088-08-15 від 20 серпня 2015 року про незалежне автотоварознавче дослідження вартості матеріального збитку матеріальна шкода у зв`язку з пошкодженням автомобіля складає 21 226,45 грн. Крім того, позивач зазначав, що страхова компанія, в якій відповідач проводив обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності на день скоєння ДТП знаходилась в процесі ліквідації та її представництва в Миколаївській області вже були ліквідовані, що позбавило його можливості отримати грошову компенсацію в страховій компанії, в якій відповідач придбав страховий поліс. Тому позивач вважав, що відповідач, зобов`язаний відшкодовувати йому завдану матеріальну шкоду в повному обсязі. Також позивач зазначав, що у зв`язку із пошкодженням у ДТП належного йому майна, позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає у його душевних стражданнях, він був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, щодо відновлення транспортного засобу, нести додаткові фінансові витрати, що призвело до порушення звичного життєвого укладу. Розмір моральної шкоди позивач оцінював в сумі 10 000 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 21 226,45 грн, 10 000 грн моральної шкоди та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 910,34 грн.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21 226,45 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 2 000 грн компенсації моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 409,60 грн на користь держави.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 червня 2019 року скасовано в частині відшкодування матеріальної шкоди та 3% річних, постановлено в цій частині нове судове рішення, яким в позові відмовлено. Рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди залишено без змін. Змінено рішення в частині судових витрат.

03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в цій справі єстягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ціна позову у даній справі становить (21 226,45 грн + 10 000 грн + 1 910,34 грн) = 33 136,79 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 х 100 = 192 100).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України заявником не наведено.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Національної поліції у Миколаївській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький