19.09.2019 Справа № 756/8303/18
Ун.№756/8303/18
Пр.№2/756/1355/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря Ковган О.І.
за участю
позивача представників позивача представника відповідачаОСОБА_1 . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину нерухомого майна, відшкодування витрат на поховання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину нерухомого майна, відшкодування витрат на поховання, у якому просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з травня 1973 року по 04 вересня 2009 року, визнати за ним право власності на: 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину земельної ділянки розміром 6 соток та 1/2 частину будинку, розташованих по АДРЕСА_2 ; солідарно стягнути з відповідачів на корить позивача 12000,00 гривень витрат пов`язаних з похованням ОСОБА_11 , а також вирішити питання щодо судових витрат понесених позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_10 , який за життя заповів позивачу все належне йому майно.

06.04.2018 року позивач звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Під час оформлення спадкових прав позивачу стало відомо, що його померлий батько не встиг оформити право власності на спільне майно, яке було набуте ним за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 11.07.1967 року по 08.05.1973 року батько позивача та ОСОБА_11 перебували в зареєстрованому шлюбі і після його розірвання продовжували проживати однією сім`єю та вести спільне господарство, мали спільні побут та бюджет.

За час їх спільного проживання за спільні кошти було придбано земельну ділянку розміром 6 соток та будинок по АДРЕСА_2 і двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_11 , батько позивача звернувся з заявою про прийняття спадщини до Другої Київської державної нотаріальної контори, однак не оформив спадкових прав, оскільки помер.

19.06.2018 року позивач звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття належного батькові вищевказаного майна і дізнався, що крім його батька, за отриманням спадщини після смерті ОСОБА_11 звернулись відповідачі у справі. Спадкові права не оформлені.

Позивач вважає, що вищевказане майно було придбано внаслідок спільної праці членів сім`ї ( ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ), а тому є їх спільною сумісною власністю відповідно до положень ст.17 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин та набуття майна, а тому частка у спільному майні має бути успадкована ним після смерті батька.

Також позивач зазначає, що спільно з батьком здійснили витрати по похованню ОСОБА_11 , оплатили поминальний обід, ритуальні послуги, орієнтовна сума витрат складає 12 000 гривень, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

10.07.2018 року відкрито загальне позовне провадження в даній справі.

Від представника відповідача ОСОБА_5 до суду надійшов відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні заявлених вимог, посилаючись на те, що позивач не прийняв спадщину після смерті батька, а тому у нього не виникло прав, пов`язаних зі спадкуванням, а тому права позивача ніяким чином не порушені. Крім того, спірне майно придбано ОСОБА_11 у особисту власність, а земельна ділянка взагалі не має кадастрового номеру, а тому не є об`єктом цивільних прав. Крім того, зазначає, що відповідач ОСОБА_5 несла витрати по похованню померлої ОСОБА_11 , а позивачем пропущено строк позовної давності для пред`явлення таких вимог.

Від представника відповідача ОСОБА_6 на адресу суду надійшов відзив, згідно якого він просить відмовити у задоволенні заявлених у справі вимог, оскільки після розірвання шлюбу ОСОБА_11 та ОСОБА_10 проживали разом, але спільного бюджету не мали, не вели спільної праці для придбання спірного майна. Вважає, що заявлені у справі вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні 01.02.2019 допущено процесуальне правонаступництво відповідача ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 її спадкоємцями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Від вказаних осіб відзиву на позов до суду не надходило.

Позивач та його представники в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні заявлених вимог з підстав, що зазначені у відзиві.

Інші відповідачі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

В період з 11.07.1967 по 08.05.1973 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу вони продовжували проживати спільно.

05.08.1981 року на підставі рішення Носівського міськвиконкому №80 від 30.07.1981 року ОСОБА_11 придбала жилий будинок площею 12,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , який розміщений на земельній ділянці.

14.08.1998 року ОСОБА_11 придбано квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 померла.

Після її смерті до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись її сестри ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а також ОСОБА_10 Спадкові права не оформлені.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер. Його спадкоємцем за заповітом є його син - позивач у даній справі ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , треті особи: Головне управління юстиції в м.Києві, Друга Київська державна нотаріальна контора про визнання факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зміну черговості у спадкуванні.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 04.11.2011 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , треті особи: Головне управління юстиції в м.Києві, Друга Київська державна нотаріальна контора про визнання факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зміну черговості у спадкуванні.

В даній справі ОСОБА_10 просив, зокрема, визнати право спільної сумісної власності на наступне нерухоме майно:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_3 ;

-жилий будинок та земельну ділянку розміром 15 соток, розташовані по АДРЕСА_4 ;

-жилий будинок та земельну ділянку розміром 6 соток, яка розташована по АДРЕСА_2 .

У вказаному судовому рішенні встановлено судом те, що витрати на поховання ОСОБА_11 . ніс ОСОБА_10 , а також те, що майно, про визнання права власності на яке просив позивач ОСОБА_10 , було набуто ОСОБА_11 за грошові кошти, внесені нею особисто.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У цьому провадженні позивач ОСОБА_1 , який не брав участі у вищевказаній справі, що перебувала у провадженні Печерського районного суду м.Києва, звертаючись з вимогами про визнання права власності на частку у майні, посилався на те, що згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про власність» (чинного, на момент придбання спірного майна), майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.

За змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст.18, п. 2 ст. 17 Закону України «Про власність»), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо:

1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету);

2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Позивачем ОСОБА_1 в якості доказів, які на його думку підтверджують факт набуття майна у спільну сумісну власність, подано докази - показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтвердили суду факт спільного проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 після розірвання шлюбу, їх спільний побут, розподіл обов`язків щодо його належної організації.

Суд вважає дані докази недостатніми для прийняття рішення про те, що саме внаслідок спільної праці вказаних осіб ними отримано дохід, який був в подальшому спрямований на набуття спільного майна. Зокрема суду не надано доказів щодо розмірів та джерел отримуваних доходів ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , наявність чи відсутність їх особистих заощаджень, об`єднання спільних коштів для придбання саме того нерухомого майна, про виділ частки у якому просить позивач. Сам по собі факт ведення спільного господарства на період придбання майна безумовно не свідчить про те, що спірне майна є об`єктом спільної сумісної власністю.

З огляду на це підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає.

Щодо вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з травня 1973 року по 04.09.2009 року, суд зауважує наступне.

Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як вбачається зі змісту ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення..

Вказані вимоги законодавства на думку суду вказують на те, що судом можуть встановлюватись лише ті факти, які мають юридичне значення, тобто породжують, змінюють, припиняють особисті чи майнові права заявника (позивача).

Як зазначалось вище, суд при розгляді справи не знайшов правових підстав для визнання майна, придбаного ОСОБА_11 спільним сумісним майном з ОСОБА_10 та, як наслідок, набуття позивачем права власності на частку у даному майні в порядку спадкування, у зв`язку з чим суд вважає правильним відмовити у встановленні факту проживання однією сім`єю ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , оскільки встановлення даного факту не породжуватиме тих правових наслідків для позивача, які визначені ним при зверненні до суду.

Щодо вимог про стягнення витрат на поховання, суд вважає необхідним відмітити те, що відповідно до ст.1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Заявляючи вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, понесених ним та його батьком ОСОБА_10 , позивачем визначено орієнтовну вартість понесених витрат у розмірі 12 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вже зазначалось вище, витрати по похованню ОСОБА_11 ніс ОСОБА_10 , що встановлено рішенням Печерського районного суду м.Києва від 04.11.2011 року.

Будь-яких доказів, які б підтверджували розмір понесених витрат позивачем не подано. Доводи позивача про те, що документи, які підтверджують понесені витрати, ним втрачені не можуть бути підставою для звільнення від доказування розміру таких витрат.

За відсутності доказів щодо розміру понесених витрат у задоволенні вимог в цій частині суд відмовляє також.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину нерухомого майна, відшкодування витрат на поховання - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 19.09.2019.

Суддя А.М.Майбоженко