Ухвала

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 644/4248/18

провадження № 61-10532ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківжилбуд», третя особа - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», про відшкодування майнових збитків, спричинених внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства (далі - КП) «Жилкомсервіс», КП «Харківжилбуд», третя особа - КП «Харківські теплові мережі», про відшкодування майнових збитків, спричинених внаслідок залиття квартири.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем зазначеного будинку.

05 квітня 2018 року належну їй квартиру затоплено гарячою водою через прорив труби центрального опалення на горищі будинку внаслідок складання листів шиферу на вказану трубу підрядною організацією КП «Харківжилбуд», що проводила ремонт покрівлі у цей день.

Відповідно до звіту про оцінку майнового збитку шкода, завдана залиттям квартири водою з системи центрального опалення, становить 79 000,00 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила стягнути солідарно на її користь з КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківжилбуд» завдану майнову шкоду у розмірі 79 000,00 грн, а також 900,00 грн витрат, понесених за проведення оцінки майнового збитку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2019 року позов задоволено частково.Стягнуто з КП «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 79 000,00 грн та 900,00 грн витрат на проведення оцінки майнової шкоди. У задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Харківжилбуд» відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що залиття квартири ОСОБА_1 відбулося внаслідок витоку теплоносія трубопроводу центрального опалення, що проходить на горищі житлового будинку, через його ушкодження при проведенні ремонтних робіт покрівлі будинку. Саме відповідач КП «Жилкомсервіс» як балансоутримувач багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 повинен нести відповідальність за спричинення шкоди власникові квартири у будинку, який знаходиться у нього на балансі.

У травні 2019 року КП «Жилкомсервіс» звернулося до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У відповідності до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Предметом позову у даній справі є відшкодування майнових збитків, спричинених внаслідок залиття квартири.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн), а тому зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

У відповідності до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківжилбуд», третя особа - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», про відшкодування майнових збитків, спричинених внаслідок залиття квартири.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов