РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/236/19

06 березня 2019 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, в якому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з нього на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і стягувати їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Костопільського районного суду від 26 січня 2015 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Костопільського районного суду від 24 лютого 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Зазначає, що підставою для звернення до суду з цим позовом є збільшення за законом мінімального розміру аліментів на одну дитину та збільшення витрат на її утримання, оскільки збільшилися ціни на одяг, продукти харчування, шкільні витрати приналежності. Крім того, їхня дочка хворіє, перебуває під «Д» спостереженням у дитячого невролога. Систематично отримує курс відповідного лікування.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 180-182, 184, 191-192 СК України просить суд задоволити позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовну заяву повністю та просила її задоволити з підстав викладених у ній та відповіді на відзив.

Відповідач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду відзив, в якому визнав позовні вимоги частково, а саме не заперечував, щодо збільшення розміру аліментів до 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки сплачувати аліменти у більшому розмірі він не має змоги, оскільки не має постійної роботи і лише періодично отримує дохід від нерегулярних заробітків. Зазначив, що позовна заява не містить жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, які надавали б право збільшувати розмір аліментів у відповідності із ст. 192 СК України. Окрім того, вказав, що не заслуговують на увагу, як підстава для збільшення розміру аліментів, доводи позивача про погіршення стану здоровя дитини і потребою у звязку з цим витрат на лікування, бо такі витрати відповідно до ст. 185 СК України відносяться до додаткових витрат і стягуються окремо від аліментів.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя викладену у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії 1-ГЮ № 159092 від 26 грудня 2003 року (а.с.5).

Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області № 564/3026/14-ц від 26.01.2015 року з ОСОБА_3 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 грн. щомісячно, і до досягнення донькою повноліття (а.с.4).

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня по 30 червня становить 2027 гривень, з 1 липня по 30 листопада 2118 гривень, з 01 грудня 2218 гривень.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У ст. 192 СК України наведено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду. У цій статті передбачена можливість, а не обов'язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 25.10.2018 року народила другу дитину - сина ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії І-ГЮ № 305751 від 30.10.2018 (а.с.30). Станом на сьогодні позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою від 29.02.2019 року виданої ФОП ОСОБА_6 (а.с. 32).

Таким чином встановлено, що сімейний стан позивачки змінився і на утриманні в останньої перебуває, ще одна малолітня дитина.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стянуються з відповідача у розмірі 400 грн. щомісячно мають бути збільшенні. Окрім того, сума аліментів у розмірі 400 грн. є недостатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Окрім того, з часу присудження аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини істотно зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, рівень життя значно подорожчав, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України є обґрунтованими.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про розмір збільшення аліментів, які стягуються в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує, ту обставину, що доказів про покращення матеріального становища відповідача позивач суду не надала, окрім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач постійного місця роботи не має, обмежується тимчасовими заробітками.

Позивач також не надала суду доказів про те, що у відповідача у власності перебувають обєкти нерухомості та земельні ділянки, одну з яких він надає в оренду та отримує від цього прибуток.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають рівні обов'язки щодо дитини, за таких обставин суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача і стягувати їх в розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Даний розмір аліментів на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Позивачка в обґрунтування позовних вимог також покликалася на те, що їхня спільна з відповідачем донька ОСОБА_4 хворіє та перебуває під «Д» спостереженням у дитячого невролога, систематично отримує курс відповідного лікування, на підтвердження вказаного факту надала суду довідку Костопільської ЦРЛ від 23.01.2019 року (а.с.6).

Однак, участь батьків у додаткових витратах на дитину регулюється ст. 185 СК України.

Так, відповідно до ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином, додаткові витрати у звязку з хворобою дитини не можуть бути предметом розгляду у справі про збільшення розміру аліментів, а є окремим предметом спору.

Згідно п. 23 постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (мінімальний розмір ставки судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру).

На підставі викладеного, керуючись ст. 180-184, 192 СК України, ст. 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину - задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і встановити їх та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.03.2019 року.

СуддяОСОБА_7