КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника стягувача Мироненко К.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2019 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на протиправні рішення головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацького Руслана Олександровича, заінтересовані особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екобуд»,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою, в якій, враховуючи нову редакцію останньої, подану на виконання вимог ухвали суду про залишення скарги без руху, просила: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Білоцерківського МВДВС ГТУЮ у Київській області Прохацького Руслана Олександровича від 21.06.2018 року у виконавчому провадженні № 24638698 про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Білоцерківського МВДВС ГТУЮ у Київській області Прохацького Руслана Олександровича від 21.06.2018 року у виконавчому провадженні № 24638698 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Вимоги скарги обгрунтовувала тим, що 23.02.2011 року державним виконавцем Білоцерківського МВДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження № 24638698 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1797, виданого 18.02.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ТОВ «Екобуд» на користь ОСОБА_1 696 635,00 грн.

Постановою державного виконавця Білоцерківського МДВС МРУЮ у Київській області від 03.03.2011 року вказане виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 30386171 щодо стягнення з ТОВ «Екобуд» грошових коштів.

В подальшому, постановою державного виконавця від 21.06.2018 року виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1797 було виведено із зведеного виконавчого провадження та у той же день на підставі іншої постанови - завершено шляхом поверненню заявнику виконавчого документу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, постанова державного виконавця про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження мотивована тим, що виконавче провадження підлягає завершенню.

Разом з тим, вважає вказані постанови протиправними, оскільки державним виконавцем не було належним чином встановлено відсутності іншого майна та коштів боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Крім того, на думку заявника, державним виконавцем не доведено які саме є перешкоди у реалізації іпотечного майна у зведеному виконавчому провадженні, за рахунок якого було б можливим задоволення як вимог іпотекодержателя, так і вимог інших стягувачів.

Натомість, реалізація іпотечного майна у виконавчому провадженні не лише не заборонена, але й дозволена Законом України «Про виконавче провадження», хоча і має відбуватися у порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», та з урахуванням пріоритетності прав іпотекодержателів щодо задоволення їх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2019 року скаргу задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацького Р.О. від 21.06.2018 року у виконавчому провадженні № 24638698 про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацького Р.О. від 21.06.2018 року у виконавчому провадженні про повернення виконавчого документу стягувачу (т.1, а.с. 217-226).

В апеляційній скарзі державний виконавець, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати, а провадження у справі закрити.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги державний виконавець зазначає, що оскарження діяльності державної виконавчої служби під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про наявність у боржника майна, яке підлягає продажу і за рахунок якого можна задовольнити вимоги стягувачів, в тому числі і ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 1-4).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.08.2019 року апеляційну скаргу залишено без руху (т. 2, а.с. 35, 36).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.09.2019 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 45, 46).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.09.2019 року справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 48, 49).

У судовому засіданні представника стягувача щодо задоволення скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини свої неявки в судове засідання суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності нез`явившихся учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника стягувача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.02.2011 року державним виконавцем Білоцерківського МВДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження № 24638698 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1797, виданого 18.02.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ТОВ «Екобуд» на користь ОСОБА_1 696 635,00 грн.

Постановою державного виконавця Білоцерківського МДВС МРУЮ у Київській області від 03.03.2011 року вказане виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 30386171 щодо стягнення з ТОВ «Екобуд» грошових коштів.

В подальшому, постановою державного виконавця від 21.06.2018 року виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1797 було виведено із зведеного виконавчого провадження та у той же день на підставі іншої постанови - завершено шляхом поверненню заявнику виконавчого документу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у зведеному виконавчого провадженні про стягнення з ТОВ «Екобуд» боргу було об`єднано провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених відповідно до положень ЦПК України, ГПК України та КАС України.

Не погоджуючись з вищенаведеними постановами від 21.06.2018 року та вважаючи їх протиправними, заявник звернувся з відповідною скаргою до суду, яким було видано виконавчий лист.

Так, відповідно до ч.1 ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглядав справу.

При цьому, згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, аналіз правових норм, передбачених ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства, відповідно.

Разом з тим ні в ЦПК України, ні в ГПК України не урегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

Натомість, спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон України «Про виконавче провадження», правилами якого передбачено особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

Так, відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Аналогічні вимоги містить і Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5.

Проаналізувавши вказані норми, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Також існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - це наявність підстав для завершення виконавчого провадження. При цьому таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням. Суд такими повноваженнями не наділений. Закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Водночас, ст. 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Разом з тим у ч. 5 вказаної статті передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто, ч. 5 ст. 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Відтак, оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, в такому випадку потрібно застосовувати ч. 1 ст. 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17.

В свою чергу, прийнявши до розгляду скаргу та розглянувши її по суті в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що в даному випадку заявник оскаржує рішення державного виконавця, прийнятими за результатами виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Посилання скаржника на те, що вимоги його скарги стосувалися виключно порушення його права та інтересів, вищенаведених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, оскільки скасування постанов, які є предметом розгляду у даній справі, та, як наслідок, відновлення виконавчого провадження з подальшим його приєднанням до зведеного виконавчого провадження, у будь-якому випадку будуть мати правові наслідки для всіх стягувачів у межах цього зведеного виконавчого провадження.

Натомість, частинами 1, 2 ст. 377 ЦК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскаржувана ухвала, у зв`язку з порушенням правил юрисдикції, підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 255, 268, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області - задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2019 - скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на протиправні рішення головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацького Руслана Олександровича, заінтересовані особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екобуд», - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 15 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська