Справа № 466/912/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі:

головуючої судді Білінської Г.Б.

секретар Норик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЛМКП «Львівтеплоенерго», третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання припинення нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії та за зустрічним позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,-

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить зобов`зати Львівське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» припинити нарахування за надання послуг з постачання теплової енергії, яку він не використовує.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що він проживає у квартирі АДРЕСА_1 . З 05.10.2016 року його квартира самовільно від`єднана від загальнобудинкової тепломережі та влаштовано індивідуальне опалення. З цього часу і станом на сьогодні позивач фактично припинив використання послуг з централізованого теплопостачання. Однак, ЛКП «Львівтеплоенерго» продовжує нараховувати вартість послуг з централізованого теплопостачання та обліковувати заборгованість за неспожиті послуги. Зважаючи на ненадання йому послуг з централізованого теплопостачання, вважає нарахування заборгованості неправомірним, а тому змушений звернутися до суду за захистом порушених прав.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив, покликаючись на те, що позивач у встановленому порядку не оформив від`єднання від мережі централізованого теплопостачання, це від`єднання на даний час залишається самочинним. Підстав для виключення вказаної квартири із системи нарахувань цих послуг немає. ЛМКП «ЛЬвівтеплоенерго» звернулось до суду із зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 6787 грн.67 коп. по оплаті за комунальні послуги із врахуванням 3% річних.

Треті особи позовні вимоги по первісному позову підтримали, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що первісний позов не підлягає до задоволення, а зустрічний слід задовольнити повністю ,виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 . З 05 жовтня 2016 року квартира позивача самовільно від`єднана від загальнобудинкової тепломережі.

Як вбачається з акту, складеного 05.10.2016 р. працівниками ТОВ «Сервіскотломонтаж- Львів» квартира АДРЕСА_1 від`єднана від будинкової теплової системи опалення.

Постановою №1 від 12.01.2017 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за самочинне зняття приладів обігріву у квартирі, дозвільна документація у власника відсутня.

У відповідності до п.п. 24, 25 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (п. 26 Правил).

Згідно з п.п.2.1-2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 вищезгаданого Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

ОСОБА_1 у грудні 2016 року ,тобто вже після самовільного відключення квартири від системи опалення, звернувся до ЛМКП «Львівтеплоенерго», у якій повідомив про самовільне відключення та просив не нараховувати оплати за послуги, на що йому було роз`яснено порядок відключення окремих приміщень у житловому будинку.

Лише 17.10.2017 р. ОСОБА_1 на виконання рекомендацій ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до Департаменту житлового господарства Львівської міської ради щодо надання дозволу на відключення від системи центрального опалення. Рішенням міжвідомчої комісії відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на відключення квартири від системи центрального опалення через відсутність згоди всіх мешканців будинку на такі дії.

Вказане рішення МВК ОСОБА_1 не оскаржував.

Оскільки позивач не виконав в повному об`ємі вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року до вчинення дій по відключенню, суд вважає, що він здійснив від`єднання від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води самовільно.

Підтвердженням цього є і те, що позивач не дотримався вимог щодо складання та затвердження акту про відключення його квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, закріплених у пунктах 2.6, 2.7 "Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання".

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житловокомунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Отже, оскільки ОСОБА_1 самовільно відключив свою квартиру і про це повідомив ЛМКП «Львівтеплоенерго» вже після здійснення цих дій,а в-подальшому не вирішив у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, суд не вбачає підстав для скасування нарахувань за теплову енергію та зняття позивача з обліку, як споживача послуги, яку він не отримує.

Вказана правова позиція зазначена у рішеннях Верховного Суду України у справах №№ 6-110цс 12 від 10.10.2012 р. та 6-295 цс 15 від 20.04.2016 р., у постанові №6-582 цс 15 від 18.11.2015 р., а також у постанові Верховного Суду у справі №915/89/16 від 02.03.2018 р., де зазначено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги центрального теплопостачання.

Посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 26.09.2018 р. у справі №9750/12850/16-ц суд вважає некоректним, оскільки у даному випадку мова йде не про самовільне відключення від системи центрального опалення, а про ненадання послуг через неполадки у системі. Фраза, на яку посилається представник позивача у позові, виділена із загального контексту вказаного рішення.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний слід задовольнити в повному об`ємі, оскільки із довідки ЛМКП «ЛЬвівтеплоенерго» вбачається, що відповідачами допущена заборгованість по оплаті за надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання з 01.10.2016 р. по 01.02.2019 р. в розмірі 5830,70 грн. Інфляційні витрати становлять 743,52 грн., 3% річних - 213,45 грн., а всього сума заборгованості становить 6 787,67 грн. Окрім цього стягненню підлягає сплачена позивачем за зустрічним позовом сума судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 4, 11, 16, 360, 431, 509, 526, 530, 634 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ЛМКП «Львівтеплоенерго», третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неправомірними нарахування, зобов`язання припинення нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії - відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 „ ІПН - , ОСОБА_3 , ІПН - не відомий, ОСОБА_2 , ІПН - не відомий на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» () заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 5 830 (п`ять тисяч вісімсот тридцять) грн. 70 коп., інфляційні витрати в розмірі 743 (сімсот сорок три) грн. 52 коп., 3% річних в розмірі 213 (двісті тринадцять) грн. 45 коп., всього - 6 787 (шість тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 67 коп. на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в Львівське АТ «Ощадбанк», МФО 325796, .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 „ ІПН - , ОСОБА_3 , ІПН - не відомий, ОСОБА_2 , ІПН - не відомий на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» () витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 30.05.2019р.

Суддя Г. Б. Білінська