РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

за участі:

представника позивач ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

представника третьої особи Мельничук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталія Володимирівна про скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_6 Останній належав будинок АДРЕСА_1 .

24 липня 1992 року ОСОБА_6 уклала договір дарування частини житлового будинку на користь свого сина ОСОБА_4 У її власності залишилось 84/100 частини будинку.

ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого її спадкоємицею є ОСОБА_3 (позивач). Спадщина складається з 84/100 частини будинку АДРЕСА_1 .

10 грудня 2015 року вона звернулась до приватного нотаріуса КМНО Бабенко В.В. з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 .

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 травня 2017 року співвласниками будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 (розмір частки 84/100) та ОСОБА_5 , який отримав від ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 27 квітня 2016 року - розмір частки 141/200.

Зазначає, що співвласники ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з 2002 року почали реконструкцію будинку, яка тривала до 2015 року, внаслідок чого загальна та житлова площа будинку значно збільшились. У липні 2015 року ОСОБА_4 подав до Державної архітектурно-будівельної інспекції України заяву про готовність об`єкту до експлуатації. Проте, жодних додаткових договорів про відчуження своєї частини або розподілу часток ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та інших осіб не укладала.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 у порушення вимог законодавства оформив право власності на майно у розмірі 141/200 частини будинку, що не відповідає умовам договору дарування частини буднику, та відчужив свою частину будинку, якою не володів у повному обсязі.

Просить суд ухвалити рішення, яким:

-скасувати державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 на 141/100 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсним договір дарування частини будинку від 27 квітня 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

-скасувати державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та ОСОБА_5 , проведену на підставі договору дарування від 27 квітня 2016 року.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково, заборонено відчуження будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року про забезпечення позову залишено без змін.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначили, що у позивача було 84/100 частини будинку, а у відповідача - 16/100 частини. Після реконструкції збільшився розмір приміщень будинку та додались нові приміщення. Вважають, що державний реєстратор неправомірно зареєстрував за відповідачем ОСОБА_4 141/200 частину спірного будинку на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тому всі подальші правочини та реєстраційні дії також підлягають скасуванню.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 118-124). Зазначив, що відповідно до договору дарування ОСОБА_6 (дарувальник) подарувала своєму сину ОСОБА_4 (обдарований) 16/100 частин свого будинку. Йому відійшли в користування приміщення (дві кімнати) загальною житловою площею 22,9 кв. метри, які були визначені цим договором дарування. Він ( ОСОБА_4 ) з метою поліпшення житлових умов вирішив за власні кошти та власними зусиллями здійснити реконструкцію (добудову) своєї частини житлового будинку. ОСОБА_6 (дарувальник) не була проти реконструкції та виявила бажання здійснити добудову й своєї частини, що вбачається з її нотаріально посвідченої заяви. У зв`язку з цим ОСОБА_4 розпочав реконструкцію всього будинку за власні кошти.

Відповідно до п. 13 декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 02 липня 2015 року після реконструкції (добудови) будинок складається з двох квартир загальною площею 144,2 кв. метри та 384,2 кв. метри. Вбачається, що будинок до реконструкції мав загальну площу 85,8 кв. метри, а після реконструкції - 528,4 кв. метри. Згідно з розрахунком часток будинку, складеним 05 серпня 2015 року ФОП ОСОБА_7 , у власність ОСОБА_4 відійшло 70,5 % вартості будівництва або 141/200 частин будинку, а у власність ОСОБА_6 - 29,5 % вартості будівництва або 59/200 частин будинку.

05 серпня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 написали заяви, посвідчені приватним нотаріусом КМНО Найдою О.І., відповідно до яких ОСОБА_6 не заперечувала проти видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_4 , частка якого складає 141/200 частин будинку, а ОСОБА_4 не заперечував проти видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_6 , частка якої складає 59/200 частин будинку. ОСОБА_6 також надавала ОСОБА_4 довіреності на здійснення дій щодо введення в експлуатацію та реєстрацію її частини будинку. На підставі зазначених документів за ОСОБА_4 було проведено державну реєстрацію права власності 141/200 частин будинку. Зазначену частку він в подальшому подарував своєму сину ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 27 квітня 2016 року.

Вважає, що не відповідають дійсності твердження позивача про те, що на момент смерті ОСОБА_6 їй належало 84/100 частин будинку, оскільки після реконструкції будинку частки співвласників змінились. Будівництво не є самочинним, оскільки реконструкція здійснювалась на підставі відповідних дозволів та з дотриманням всіх будівельних норм і правил та було введено в експлуатацію.

За таких обставин, договір дарування від 27 квітня 2016 року та подальші реєстраційні дії відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки ОСОБА_4 як законний власник 141/200 частин будинку подарував їх своєму сину ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав пояснення представника відповідача ОСОБА_4 та просив відмовити в задоволенні позову з цих же підстав.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Підтримала викладене у письмових поясненнях (т. 1, а.с. 77-82). Зазначила, що для проведення змін до запису про нерухоме майно приватному нотаріусу потрібен був виключний перелік документів, визначений Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений КМ України від 25 грудня 2015 року № 1127. Такий перелік документів був наданий ОСОБА_4 . У зв`язку з цим, у приватного нотаріуса не було підстав для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а тому було прийнято рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29341339 від 20 квітня 2016 року. На момент реєстраційної дії 20 квітня 2016 року ОСОБА_6 померла, проте приватним нотаріусом була перевірена чинність бланку її нотаріально завіреної заяви від 05 серпня 2015 року. ОСОБА_6 зміну своєї частки після проведеної реконструкції будинку не зареєструвала, тому в реєстрі й відображено, що останній належить 84/100 будинку. Вважає, що в діях приватного нотаріуса КМНО Іващенко Н.В. відсутні ознаки неправомірності при вчиненні таких дій.

Враховуючи зміни розмірів будинку, що відбулися в процесі його реконструкції та відображені в декларації про готовність об`єкта до експлуатації, необхідним був розрахунок нових часток, який був здійснений ФОП ОСОБА_7

ОСОБА_4 було надано приватному нотаріусу всі необхідні документи, з`ясовано його волю та обсяг прав, ним сплачено державне мито, тому приватним нотаріусом було посвідчено договір дарування від 27 квітня 2016 року та внесено відповідні зміни у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Крім того, при посвідченні та реєстрації договору дарування не потрібно отримувати згоду власника іншої частки.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 належав будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на домоволодіння від 14 лютого 1992 року (т. 1, а.с. 135-136).

24 липня 1992 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 16/100 частин жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 137-138).

З пояснень сторони відповідачів вбачається, що ОСОБА_4 з метою поліпшення житлових умов вирішив за власні кошти та власними зусиллями здійснити реконструкцію (добудову) своєї частини житлового будинку. ОСОБА_6 не була проти реконструкції та виявила бажання здійснити добудову й своєї частини, у зв`язку з чим ОСОБА_4 розпочав реконструкцію всього будинку.

Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що була зареєстрована Департаментом державної архітектурної будівельної інспекції у м. Києві за № КВ 03 від 02 липня 2015 року, будівництво об`єкту було закінчено та введено в експлуатацію (т. 1, а.с. 90-94).

З цієї декларації вбачається, що замовниками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Пунктом 13 декларації визначено, що після реконструкції (добудови) будинок складається з двох квартир загальною площею 144,2 кв. метри та 384,2 кв. метри, а загальна площа склала 528,4 кв.м.

Наказом від 18 червня 2007 року № 55 Міністерство з питань житлово-комунального господарства України затвердило Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.

Зазначена Інструкція визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об`єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна (далі - суб`єкти господарювання) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. Інструкції розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів.

Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Згідно з розрахунком часток будинку, складеним 05 серпня 2015 року ФОП ОСОБА_7 , у власність ОСОБА_4 відійшло 70,5 % вартості будівництва або 141/200 частин будинку, а у власність ОСОБА_6 - 29,5 % вартості будівництва або 59/200 частин будинку (т. 1, а.с. 97-101).

05 серпня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 написали заяви, посвідчені приватним нотаріусом КМНО Найдою О.І., відповідно до яких ОСОБА_6 не заперечувала проти видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_4 , частка якого складає 141/200 частин будинку (т. 1, а.с. 103), а ОСОБА_4 не заперечував проти видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_6 , частка якої складає 59/200 частин будинку (т. 1, а.с. 102).

На підставі зазначених документів за ОСОБА_4 було проведено державну реєстрацію права власності 141/200 частин будинку (т. 1, а.с. 83-85).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 листопада 2015 року (т. 1, а.с. 8).

ОСОБА_6 склала заповіт на все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, відповідно до якого її спадкоємицею є ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В. заведена спадкова справа № 21/2015 (т. 1, а.с. 178-213).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Будинок АДРЕСА_1 був реконструйований, в результаті чого змінились частки власників у праві власності.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Згода іншого співвласника будинку на момент проведення поліпшення (перебудови) - ОСОБА_6 підтверджується її нотаріально завіреною заявою від 05 серпня 2015 року (т. 1, а.с. 103).

На момент смерті ОСОБА_6 належало 59/200 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, розрахунком часток будинку, технічним паспортом будинку та нотаріально завіреними заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 щодо підтвердження згоди між співвласниками на розподіл будинку, тобто стосовно належності на праві власності ОСОБА_6 саме 59/200 частин спірного будинку.

Відповідно до п. 49 Порядку реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України № 868 від 17 жовтня 2013 року (чинного станом на день оспорюваної державної реєстрації) для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає:

-документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку;

-документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об`єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

-документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані);

-документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

-технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

-письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування);

-документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на об`єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції, заявникові не повертаються.

У разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на об`єкт нерухомого майна, який до проведення реконструкції перебував у спільній власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову згоду всіх співвласників об`єкта нерухомого майна на проведення його реконструкції. Якщо у зв`язку з проведенням реконструкції об`єкта нерухомого майна змінився розмір часток у праві спільної власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову заяву співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна.

Вбачається, що ОСОБА_4 були подані всі необхідні документи для проведення державної реєстрації змінених часток у будинку. Його частка до проведення перебудови складала 16/100 частина будинку, а після такого поліпшення склала 141/200, на що погодилась інший співвласник будинку - ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 103).

Інший співвласник будинку - ОСОБА_6 , якій належало 59/200 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 за життя не провела державну реєстрацію своєї нової частки (з 84/100 на 59/200).

Разом з тим, не вчинення таких дій іншим співвласником будинку, не скасовує в подальшому погоджений між співвласниками розподіл часток у праві спільної часткової власності після поліпшення спільного майна, які не можна відокремити.

За таких обставин, проведена державним реєстратором державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на 141/200 частин будинку відповідала вимогам закону.

27 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування будинку, відповідно до якого ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 141/200 частин жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 246-247).

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вбачається, що оспорюваний договір укладений за вільним волевиявленням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та не суперечить вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Спірний будинок поділений на 2 частки. ОСОБА_4 належали 141/200 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 361 ЦК України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

За таких обставин, при посвідченні та реєстрації договору дарування не потрібно отримувати згоду іншого співвласника, якому належить частка у майні.

З огляду на наведене, відсутні підстави для визнання договору дарування від 27 квітня 2016 року недійсним та скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та ОСОБА_5 , проведену на підставі цього договору.

З огляду на наведене, в задоволені позову слід відмовити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року частково задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та заборонено відчуження будинку АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 45-46).

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 9 цієї статті передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті в цій справі.

Керуючись статтями 203, 215, 331, 356, 357, 361, 626-628, 717 ЦК України, Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом від 18 червня 2007 року № 55 Міністерство з питань житлово-комунального господарства України, Порядком реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17 жовтня 2013 року (чинного станом на день оспорюваної державної реєстрації), статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 158, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталія Володимирівна ( АДРЕСА_4 ) про скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року, якою заборонено відчуження будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: