Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 12 березня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Чернишової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2О.) до ОСОБА_3 (представник ОСОБА_4В.) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом, за яким просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором про надання юридичних послуг від 4 травня 2014 року у загальному розмірі 92 470,74 гривень.

На підтвердження заявлених вимог позивач зазначила наступне:

«04 травня 2014 року між мною, фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі Позивач, Виконавець), та ОСОБА_3 (далі Відповідач, Замовник) було укладено Договір про надання юридичних послуг № б/н (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Замовник доручив, а Виконавець зобовязався надати Замовнику у відповідності до умов Договору правову допомогу з юридичних питань, що цікавлять Замовника, а Замовник, зі свого боку, зобовязався прийняти вказані послуги та своєчасно їх оплатити.

Згідно з Додатком №1 до Договору, до складу юридичних послуг відносився супровід в Європейському суді з прав людини скарги по судовій адміністративній справі ОСОБА_3 №2а-349/10 щодо перерахунку та виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності до ст.ст.50, 54 п.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Причиною звернення ОСОБА_3 до Європейского суду з прав людини стало не виконання державою Україна постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2010 по справі №2а-349/10.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що вартість юридичних послуг, що надаються на умовах цього Договору, зазначається Сторонами у Замовленні на надання юридичних послуг (Додаток №1).

Пунктом 4.2. Договору також зазначено, що оплата юридичних послуг здійснюється Замовником шляхом передплати загальної суми всіх етапів юридичних послуг та розрахунку з Виконавцем готівковими коштами у випадку позитивного вирішення проблемного питання, Замовник сплачує винагороду в десятиденний термін від дня отримання Замовником компенсаційних та інших виплат, які були предметом спору з Українською Державою.

У відповідності до п.1 Додатку №1 до Договору, розмір передплати загальної суми всіх етапів юридичних послуг складав 300,0 грн., відповідно до п.2 Додатку №1 Договору, розраховується від фактично отриманих Замовником сум компенсацій та будь-яких інших видів виплат, що стосуються захисту прав Замовника щодо перерахунку та виплати Замовнику державної та додаткової пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, Відповідачем було оформлено довіреність на Позивача на представництво інтересів в Європейському суді з прав людини, в звязку з чим Європейський суд всю кореспонденцію направляв Позивачу (дата першого звернення 14.05.2014).

Згідно з умовами Договору, Позивачем було проведено роботу та надано юридичні послуги щодо виконання Постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2010 по справі №2а-349/10.

У відповідності до умов Договору, з метою винесення Європейським судом з прав людини позитивного рішення була проведена наступна робота:

1. Подача до відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Запорізькій області виконавчого листа №2а-349/10.

2. Контроль відкриття виконавчого провадження та його супровід.

3. Складання звернення до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя з проханням перерахувати пенсію у відповідності до Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

4. Збір і підготовка документів для подачі в Європейський суд з прав людини.

5. Складання і подача скарги в Європейський суд з прав людини.

6. Контроль і переписка з Європейським судом з прав людини про стадії розгляду скарги від Вашого імені.

7. Отримання позитивного рішення Європейського Суду з прав людини за заявою №10035/07 ОСОБА_5 проти України та 191 інша заява (заява №50760/14 ОСОБА_3), в якому задовольнялась скарга від імені відповідача на невиконання Постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2010 по справі №2а-349/10 та виплачено відповідачу справедливу сатисфакцію в розмірі 1000 Євро.

8. Складання та відправлення заяви до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції з надісланням ваших банківських реквізитів відносно виконання рішення Європейського суду з прав людини, прийнятого на його користь, стосовно виплати відповідачу справедливої сатисфакції в розмірі 1000 Євро.

Доказами проведеної роботи являється наявність: поштових відправлень, повідомлень, оригінали запитів, відповідей при листуванні з виконавчою службою, пенсійним фондом, відповіді з Європейського суду і Департаменту виконавчої служби на ім'я ОСОБА_1

За результатами проведеної роботи відповідач отримав першу виплату справедливу сатисфакцію, в розмірі 1000,0 (одна тисяча) Євро та в кінці 2017 року виплату призначену Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2010 по справі №2а-349/10.

Юридична робота проводилась біля 3 років. При цьому витрачались грошові кошти на покриття витрат: на міжнародну поштову кореспонденцію, канцелярські товари, телефонні перемови, заробітну платню працівника, який супроводжував та контролював дану справу, оренду приміщення, і т.д..

За результатами проведеної роботи Європейським Судом з прав людини прийняте рішення «ОСОБА_5 проти України та 191 інша заява», в яке включена і заява №50760/14 від імені ОСОБА_3, яким зобовязано державу Україна сплатити йому справедливу сатисфакцію у розмірі 1 000 Євро та виконати Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2010 по справі №2а-349/10.

Відповідно до даних Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя від 17.09.2014 №384/С-1 на виконання вищезазначеного національного рішення управлінням було проведено перерахунок пенсії, в результаті якого ОСОБА_3 нараховано 154117,90 грн.

Наприкінці грудня 2017 року, як було повідомлено в телефонному режимі працівником Департаменту державної виконавчої служби, відповідач отримав виплату, присуджену рішенням національного суду у сумі 154117,90 грн., однак розплачуватися на виконання Договору про надання юридичних послуг Відповідач навідріз відмовився, зазначивши, що ним ніяких грошових коштів вже не буде сплачуватись.

Будь-які телефонні перемови з Відповідачем стосовно виконання починаючи з середини січня 2018 умов Договору про оплату за надані юридичні послуги не дають результату.

Відповідно до п. 6.3. Договору, у випадку затримки Замовником виплати Виконавцю винагороди в термін, встановлений п. 4.2. Договору, Замовник зобовязаний сплатити Виконавцю штраф у розмірі 20% від суми винагороди, що належить сплатити Замовником Виконавцю згідно Додатку №1 до Договору.

Сума штрафу за прострочення виконання зобовязання за Договором складає: 15411,79 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста одинадцять гривень, 79 коп.).

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що за затримку Замовником виплати винагороди, Замовник зобовязаний сплатити Виконавцю пеню в розмірі 1 % від суми затриманого платежу за кожен календарний день затримки.

Загальна сума пені за Договором за період з 01.01.2018 (точна дата буде відома після отримання відповіді з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) по 31.03.2018 складає: 69353,10 грн. (шістдесят дев'ять тисяч триста пятдесят три гривні 10 коп.).

(77058,95 грн. * 1% ) * 90 = 69353,10 грн., де: 77058,95 грн. основна сума боргу; 90 кількість днів прострочення виконання зобовязання).

Але враховуючи, що на відповідача покладається велике фінансове навантаження та сподіваючись на мирне врегулювання даного спору, на сьогоднішній день мною не застосовується дія п.6.4 Договору.

Враховуючи зазначене, станом на 23.05.2018 Відповідач зобовязаний сплатити на користь Позивача грошові кошти за Договором у загальній сумі 92470,74 грн. (девяносто дві тисячі чотириста сімдесят гривень, 74 коп.), у тому числі: 77058,95 грн. сума основного боргу; 15411,79 грн. сума штрафу за прострочення виконання зобовязання …

Враховуючи зазначене та керуючись положеннями Договору про надання юридичних послуг № б/н від 04 вересня 2014 року, ст.ст. 11, 15-16, 509, 526, 549-550, 599, 610-612 ЦК України, ст.ст. 175-177 ЦПК України, позивач просить суд стягнути зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп: НОМЕР_1) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2) заборгованість за Договором про надання юридичних послуг № б/н від 04 травня 2014 року у загальній сумі 92470,74 грн. (девяносто дві тисячі чотириста сімдесят гривень, 74 коп.), у тому числі: 77058,95 грн. сума основного боргу; 15411,79 грн. сума штрафу за прострочення виконання зобовязання».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2018 року позовну заяву ФОП ОСОБА_1 про витребування доказів повернуто заявнику.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2018 року заяву ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг залишено без руху.

07.06.2018 року на адресу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача наполягла на позові за вищевказаними підставами, а представник відповідача заперечив на заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що у позові слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи,в травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, вимоги за яким протягом розгляду справи змінювала, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.На підтвердження договірних відносин між позивачем та відповідачем позивач надала суду копію договору про надання юридичних послуг, укладеного 14 травня 2014 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) та ОСОБА_3 (замовник) (а.с. 5-6).

За цим договором виконавець (ОСОБА_1О.) приймає зобовязання надати юридичні послуги замовнику (ОСОБА_3П.), а замовник зобовязується прийняти та оплатити надані юридичні послуги на умовах та в строки, передбачені умовами договору. Склад і обсяг надання юридичних послуг визначаються на підставі замовлення на надання юридичних послуг (додаток №1), що узгоджено та затверджено сторонами.

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору замовнику надаються послуги з супроводу справи ОСОБА_3 №2а-349/10 щодо перерахунку та виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності до ст.ст.50, 54 п.4 Закону України «Про статус і соціальний за-хист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Винагорода розраховується від фактично отриманих замовником сум компенсації та будь-яких інших виплат, що стосуються захисту прав замовника щодо виплати допомоги на оздоровлення як особі у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50% (а.с. 6, зворот).

У звязку з тим, що ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю 29 червня 2016 року (http://erau.unba.org.ua/profile/50900), а договір про надання юридичних послуг укладено 14 травня 2014 року, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства щодо договору про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

На підтвердження виконання робіт за вказаним вище договором про надання юридичних послуг позивач надала суду копії постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2010 р. справа за №2-а/349/10 за адміністративним позовом позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії, зобовязання провести такий перерахунок та стягнення боргу у звязку з цим неперерахуванням (а.с. 8-10), листа Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 17 вересня 2014р. №384/С-1 стосовно перерахунку пенсії, в результаті якого нараховано 15411грн.90 коп. та пенсії по інвалідності в наслідок Чорнобильської катастрофи інваліда II групи, довіреності ОСОБА_3 від 14 травня 2014 р. на уповноваження ОСОБА_1 представляти його інтереси при розгляді в Європейському суді з прав людини, а також у будь-якому іншому наступному проваджені, передбаченому Європейською Конвенцією з прав людини, стосовно його скарги, представленою відповідно до ст. 34 Конвенції проти України (а.с. 13), копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2017р. виданого Європейським судом з прав людини (а.с. 15), лист ОСОБА_1 до ОСОБА_3 від 05.03.2018р. щодо заборгованості по виплаті винагороди за отриману сатисфакцію (а.с.15), листа секретаріату Європейського суду з прав людини від 22 лютого 2016 р. (а.с. 17), листа секретаріату Європейського суду з прав людини від 23 липня 2014 р. (а.с. 18), листа заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12.04.2018 р. (а.с. 20).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Натомість, надані позивачем вище вказані копії листів не свідчать про виконання робіт за договором про надання послуг від 14 травня 2014 року, оскільки відповідно до додатку № 1 до вказаного договору послугою, що надається, є супровід справи № 2а-349/10 в Європейському суді.

Відповідно до п. 3.1 Договору про надання юридичних послуг здача-приймання наданих юридичних послуг за цим Договором оформлюється Актом здачі-прийняття наданих послуг.

В матеріалах справи відсутній Акт здачі-прийняття наданих послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи акту здачі-прийняття наданих послуг, позивачем не доведено факт надання послуг за договором про надання послуг від 14 травня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін