ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Харків

справа № 645/1836/18

провадження № 22-ц/818/1020/19

Харківський апеляційний суд в складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Бурлака І.В., Бровченка І.О.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_4

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мідас Оіл"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мідас Оіл" про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова, постановлену 30 листопада 2018 року, у складі судді Іващенко С.О., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

15 листопада 2018 року представник позивача ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просила зупинити продаж арештованого майна, а саме: земельної ділянки АДРЕСА_2 за кадастровим номером НОМЕР_4.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2018 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що постановою Харківського апеляційного суду від 31.10.2018 р. (провадження №22ц/818/609/18) заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено. Судом було зупинено продаж арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1; гаражу АДРЕСА_3; автомобіля Cherokee Limited, номер кузова НОМЕР_1, автомобіля НОМЕР_2; автомобіля НОМЕР_3; земельної ділянки АДРЕСА_4, за кадастровим номером НОМЕР_5 На момент подачі до суду заяви про забезпечення позову від 15.11.2018 р. позовні вимоги уточнювалися і були збільшені на один об'єкт майна, а саме: доповнено вимогою про визнання права власності на земельну ділянку АДРЕСА_2, за кадастровим номером НОМЕР_4. У даному випадку предметом поданої раніше заяви про забезпечення позову та даної апеляційної скарги є ті ж самі обставини, які вже були встановлені Харківським апеляційним судом при прийнятті постанови від 31.10.2018 p., тому вони не підлягають доказуванню. Судом першої інстанції не було враховано, що вищезазначене майно у відповідності до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. В рамках виконавчого провадження №55900776, яке відкрито у зв'язку з рішенням Господарського суду Харківської області по справі № 922/4237/17, на майно, яке є предметом позову, було накладено арешт. Це майно на даний час є описаним державним виконавцем. Наступною дією державного виконавця після відкриття виконавчого провадження є реалізація майна з публічних торгів, на яке звернено стягнення, порядок здійснення якого передбачений ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження». Продаж державним виконавцем цього арештованого майна призведе до порушення прав та інтересів позивача як власника майна, що є недопустимим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Мідас Оіл" вважає, що дії позивача та відповідача спрямовані на ухилення від виконання рішення господарського суду, за яким товариство є стягувачем, позов носить штучний характер, ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні кримінального злочину, його шахрайськими діями ТОВ "Мідас Оіл" завдано збитків у особливо великому розмірі.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 5 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З роз'яснення даного Пленумом Верховного Суду України в своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимоги, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В рамках виконавчого провадження № 55900776 постановою державного виконавця від 05.03.2018 року на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 було накладено арешт.

З матеріалів справи вбачається, що на момент подачі до суду заяви про забезпечення позову, яка вирішена судом, позовні вимоги 15.11.2018 року були уточнені, а саме позов доповнено вимогою про визнання права власності та зняття арешту із земельної ділянки АДРЕСА_2, за кадастровим номером НОМЕР_4.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач заявив вимоги про визнання права власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 за кадастровим номером НОМЕР_4 і про зняття з неї арешту.

Представник ТОВ "Мідас Оіл", яке є стягувачем у виконавчому провадженні, в межах якого накладено арешт на все майно відповідача, проти задоволення заяви заперечувала, звертала увагу на той факт, що забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна вже було застосовано Харківським апеляційним судом у постанові від 31.10.2018 p., в тому числі і щодо земельної ділянки № 90.

Між тим, із змісту постанови Харківського апеляційного суду від 31.10.2018 p., з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка АДРЕСА_2 за кадастровим номером НОМЕР_4 на час ухвалення зазначеної постанови апеляційним судом предметом спору не була, позовні вимоги на той час були заявлені лише щодо однієї земельної ділянки, в той час, як 15.11.2018 року були доповнені та предметом спору на цей час є, як земельна ділянка АДРЕСА_4.

Представник ТОВ "Мідас Оіл" пред*явлений позов не вважає позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна, який би давав підстави для застосування такого виду забезпечення позову, оскільки позов пред*явлений лише до іншого з подружжя, а не до державного виконавця.

Дійсно, згідно роз*яснень, наданих у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення .

Уточнюючи позовні вимоги позивач стягувача та відділ ДВС зазначив у якості третіх осіб. Між тим, питання про залучення до участі у справі співвідповідача суд першої інстанції не позбавлений можливості вирішити у порядку ст. 51 ЦПК України.

Представник ТОВ "Мідас Оіл", вказував, що забезпечення позову у такий спосіб перешкодить виконанню рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що такі доводи не грунтуються на законі, оскільки позивач заявив вимоги про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту, забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна є обгрунтованим та прямо передбачено процесуальним законом у разі звернення до суду із таким позовом.

Колегія суддів вважає, що реалізація спірної земельної ділянки призведе до перешкод у виконанні судового рішення у разі задоволення вимог позивача.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова, постановлену 30 листопада 2018 року скасувати.

Заяву представника позивача ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити, зупинити продаж арештованого майна, а саме: земельної ділянки АДРЕСА_2 за кадастровим номером НОМЕР_4

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - І.В. Бурлака

І.О. Бровченко