Справа № 2-3775/11 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/799/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова в складі судді Ванівського Ю.М. від 10 вересня 2018 року у справі за поданням старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Владиш І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2018 року подання Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ), місце проживання - АДРЕСА_1 , до виконання своїх зобовязань покладених на нього згідно виконавчого листа №2-2242/2011 від 07.02.2013 року виданий Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «АНСУ» 150497,90 грн. боргу.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та в задоволенні подання старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Владиш І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити. Вважає ухвалу такою, що прийнята з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм права. Зазначає, що йому не було відомо про відкрите виконавче провадження про стягнення з нього на користь ТзОВ «АНСУ» 150497,90 грн. боргу. Вказує на те, що вся кореспонденція, що була йому адресована відправлялась на поштову адресу АДРЕСА_1 . Звертає увагу на те, що він фактично з 2008 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується наказом Управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР №1458-ж-ф «Про оформлення прав власності на квартири АДРЕСА_3 . Зазначає, що про те, що на його адресу не надходило жодних відомостей про примусове виконання рішення суду засвідчує, також, акт державного виконавця від 28.03.2019 року, який долучений до подання та, у якому зазначено: «При виході за адресою вказаною у в/д АДРЕСА_4 », однак за вказаною адресою він не проживає, відповідно акт відображає недостовірні відомості, що також підтверджує, що апелянт не знав та не міг знати про наявність виконавчого провадження.

В судове засідання окрім апелянта ОСОБА_1 решта учасників справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду справи належним чином обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів подання та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч. 1, 3 статті 441 Цивільного процесуального кодексу України, п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження ", п. 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України в`їзду в Україну громадян України", пункт 8 частини 1 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, - виходив з того, що на виконанні Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львова перебуває виконавче провадження: Виконавчий лист №2-2242/2011 від 07.02.2013 року виданий Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «АНСУ» 150497,90 грн. боргу. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 . 04.04.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на сьогоднішній день боржником вищевказане рішення суду не виконано. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені і наведені вище обставини, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також враховуючи те, що старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Владиш І.В. надано суду достатньо доказів того, що в ході примусового виконання вказаного виконавчого листа, ним вживались заходи щодо виконання такого, суд прийшов до висновку, що його вимоги про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за кордон підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими - не доведені.

Старший державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Владиш І.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до погашення останнім заборгованості згідно виконавчих документів.

В поданні зазначає, що на виконанні відділу державної виконавчої служби міста Львова перебуває виконавче провадження: Виконавчий лист №2-2242/2011 від 07.02.2013 року виданий Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «АНСУ» 150497,90 грн. боргу. 04.04.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно акту державного виконавця, встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_5 не проживає, а перебуває за межами України. Станом на сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано. А тому на підставі ст. 124 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України « Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» та Цивільного процесуального кодексу України просить тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань по виконавчих документах, що перебувають у Франківському відділі ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. . Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Також, згідно ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа не може бути видворена з обраного нею місця перебування, доступ до якого не заборонений законом. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров`я людей.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У разі накладення на громадянина адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( 80731-10 ), йому тимчасово обмежується право на виїзд з України з дитиною строком на один рік з дня накладення адміністративного стягнення, крім випадку, коли є нотаріально посвідчена згода на виїзд дитини другого з батьків.

Враховуючи вказані вимоги закону для задоволення подання державного виконавця про здійснення згаданого тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення. Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, тощо.

Крім цього, згідно ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час звернення із поданням) боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може, зокрема, свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 згаданого Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, тощо.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, доводи старшого державного виконавця, що вказують на неправомірні дії та бездіяльність боржника, що могли б свідчити про його ухилення від виконання рішення суду не слід вважати обґрунтованими.

Так, дійсно старшим державним виконавцем у відповідності до вимог закону відкрито виконавче провадження, вчинено ряд дій на виконання судового рішення, про яке йшлося, однак підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, що могло б бути підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України немає з врахуванням такого.

Так, відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» станом на час відкриття виконавчого провадження:

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Документи виконавчого провадження державним органам, органам місцевого самоврядування, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам, установам, організаціям, посадовим чи службовим особам можуть надсилатися у формі електронних документів. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами. У разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою. На підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами. Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

Дійсно, як вбачається із матеріалів справи старшим державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику за адресою вказаною у виконавчому листі, однак даних про те, що такий отримав постанову про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять.

Що стосується єдиного акту державного виконавця про вихід за адресою місця проживання боржника від 28.03.2018 року, то з такого вбачається, що державний виконавець виходила за іншою адресою ніж вказана у виконавчому документі (а саме АДРЕСА_6 (а.с. 170), а не вказаною у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_1 .

Відповідно підстав вважати, що боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження і відповідно, він, будучи повідомлений про відкриття такого, своїх обов`язків не виконував (зокрема на виклики до старшого державного виконавця не з`являвся, законні вимоги старшого державного виконавця не виконував, пояснень не надавав, не подав декларацію про доходи та вчиняв інші дії з метою ухилення від виконання судового рішення), чим слід вважати умисно не виконував судове рішення, - немає.

Факти перетину державного кордону боржником (який ствердив про те, що перетинає кордон з метою пошуку тимчасових робіт для утримання двох неповнолітніх дітей) за відсутності даних про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження не свідчить про те, що такий ухиляється від виконання судового рішення.

Крім цього, як ствердив сам боржник йому стало відомо про факт відкриття виконавчого провадження після винесення оскаржуваної ухвали при забороні йому перетину кордону та зважаючи на вказане від почав перемовини із стягувачем щодо погашення свого боргу за судовим рішенням та на даний час частково почав сплачувати заборгованість, про що долучив квитанцію про сплату 1000 грн. на корить Франківського ВДВС ЛМУЮ (а.с. 224).

Зважаючи на вказане, у матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно слід вважати, що оскаржувана ухвала постановлена без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи такої категорії, встановлення яких є необхідністю при вирішенні питання про вжиття заходу обмеження прав особи, про який йдеться у поданні.

Враховуючи вказане оскаржувана ухвала суду залишатись в силі не може та підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Владиш І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 слід відмовити.

Вказаним слід визнати апеляційну скаргу обґрунтованою та задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2018 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Владиш І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 травня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра