ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2085/19 Справа № 175/560/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, будинку та земельної ділянки; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та на 1/2 частину житлового будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.10.2009 року, ухваленого по цивільній справі №2-163/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, будинку та земельної ділянки, а також за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання частково в 1/2 частині недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та 1/2 частину житлового будинку.

Заява мотивована тим, що 31 січня 2018 року з відповіді на адвокатський запит йому стало відомо, що будинок АДРЕСА_1 не перебував в 2009 році та не перебуває зараз в адміністративних межах смт. Слобожанське, що в даному випадку вважає нововиявленою обставиною.

Просив суд переглянути за нововиявленими обставинами судове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2009 року, ухваленого по цивільній справі №2-163/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, будинку та земельної ділянки, а також за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання частково в 1/2 частині недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та 1/2 частину житлового будинку, скасувавши вказане судове рішення шляхом ухвалення нового судового рішення чи його зміни.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали та постановлення нової про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу поданий ОСОБА_2 мотивований тим, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, оскільки ухвала суду є законною, та прийнята з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт, викладений у листі Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №02-10/05/194 від 31.01.2018 року про те, що Садове товариство «Ландиш» розташоване за межами населеного пункту «Слобожанське (Ювілейне), на території Слобожанської (Ювілейної) селищної ради Дніпровського (Дніпропетровського) району Дніпропетровської області. у період з 14 жовтня 2009 року і по теперішній час територіальність садового товариства «Ландиш» зміні не підлягала, не є нововиявленою обставиною у розумінні п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №2-163/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, будинку та земельної ділянки, а також за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання частково в 1/2 частині недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та 1/2 частину житлового будинку.

Рішенням суду від 14 жовтня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, будинку та земельної ділянки, та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання частково в 1/2 частині недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та 1/2 частину житлового будинку, - задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1200 га, яка розташована у садовому товаристві «Ландиш» Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області

Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 14 січня 1992 року, укладений між Радгоспом «Нижньодніпровський» Дніпропетровського району Дніпропетровської області та ОСОБА_1 недійним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2010 року Рішення Дніпропетровського районного суду від 14 жовтня 2009 року залишено без змін.

Додатковим рішенням суду від 17 квітня 2014 року викладено п'ятий абзац резолютивної частини рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2009 року по цивільній справі №2-163/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частини квартири, будинку та земельної ділянки, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання частково в 1/2 частині недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та на 1/2 частину житлового будинку в наступній редакції:

«Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Дніпропетровським РВУМВС України в Дніпропетровській області 14 лютого 1997 року) право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м.».

19 лютого 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з посиланням на те, що відповідно до листа Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №02-10/05/194 від 31.01.2018 року Садове товариство «Ландиш» розташоване за межами населеного пункту «Слобожанське (Ювілейне), на території Слобожанської (Ювілейної) селищної ради Дніпровського (Дніпропетровського) району Дніпропетровської області. У період з 14 жовтня 2009 року і по теперішній час територіальність садового товариства «Ландиш» зміна не підлягала.

Так, відповідно до вимог ст. 423, 424 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави: істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Проаналізувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для скасування рішення за нововиявленими обставинами.

Так, згідно ст. 423 ЦПК України рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При цьому при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до ч.3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У пунктах 3, 4, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст. 361 ЦПК (на даний час ст.423 ЦПК України), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої ст. 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності та приймаючи до уваги вищенаведені роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», а також положення глави 3 ЦПК України, колегія суддів вважає, що вказані заявником в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами обставини, не є нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, а тому суд правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відсутні.

Приймаючи остаточне рішення у справі, колегія суддів враховує також те, що Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані заявником, не є нововиявленими у розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Крім того, матеріали справи містять наступні докази, які спростовують обставини, на які заявник посилається як нововиявлені. Так, Рішенням Виконавчого комітету Ювілейної селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району від 14.11.1996 року за № 179 про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування, згідно до якого ОСОБА_1 передано у приватну власність та постійне користування земельну ділянку для свдового і дачного будівництва в с/т "Ландиш" площею 0,12га, Державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку розташовану на території садового товариства "Ландиш" Ювілейної селищної ради для ведення садівництва 28 травня 1998 року (т.1.а.с.12, 98). Згідно цільового призначення земельної ділянки дозволено будівництво лише дачного будинку. У подальшому, для можливості отримати дозвіл на будівництво житлового будинку, з підведенням газопостачання та дозволу на реєстрацію, ОСОБА_1 спільно з головою кооперативу "Ландиш" звернулись до голови Ювілейної селищної ради з підстав включення земельної ділянки до меж селищної ради Ювілейної. Розпорядженням голови районної ради від 10.08.1999 року № 165/1-р розглянувши заяву голови правління садового товариства "Ландиш" та керуючись ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" надано згоду на переведення садових ділянок садового товариства "Ландиш" в присадибний фонд Ювілейної селищної ради згідно додатку (т.3 а.с.20 та зворот). В подальшому, закінчивши будівництво житлового будинку, Актом в складі приймальної комісії від 15.12.1999 року будинок по АДРЕСА_1 було прийнято (т.3а.с.19) та Рішенням Виконавчого комітету Ювілейної селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району від 15.12.1999 року за № 283 затверджено акт приймання в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 та вирішено оформити документи на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 (т.3.а.с.18). Свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 видане 27 грудня 1999 року (т.1 а.с. 10, т.3 а.с.16), яке зареєстровано КП Новомосковьке БТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим номером 255 27.12.1999 року. Зазначене доводить особисту обізнаність заявника щодо зміни цільового призначення земельної ділянки станом на час ухвалення судувого рішення судом першої інстанції. Доказів щодо оскарження чи скасування вищевказаних правовстановлюючих документів суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі, колегія суддів апеляційну скаргу залишає без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко