Справа № 653/953/19
Провадження № 2-о/653/87/19
РІШЕННЯ

іменем України

21 травня 2019 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.,

за участю секретаря Карпенко І.Д.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Управління соціального захисту населення Генічеської державної адміністрації про встановлення факту приналежності особі правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту приналежності особі правовстановлюючого документу, яку мотивує тим, що у архівній довідці № 7/4-Ю-1670 від 08 листопада 2018 року про його виселення в 1944 році з с. Ускут Алуштинського району Кримської області в Нижньо-Чірчікський район Ташкентської області на підставі постанови ГОКО СССР від 11 травня 1944 року, яка була видана йому Міністерством внутрішніх справ республіки Узбекистан, невірно вказано його ім`я. Так, замість вірного « ОСОБА_2 » вказано « ОСОБА_3 ».

Вказана обставина позбавляє його можливості оформити та отримати належну йому по закону надбавку до пенсії, як депортована особа.

З огляду на це, був змушений звернутися до суду, в якому просить встановити факт приналежності йому вказаної архівної довідки.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник зацікавленої особи Управління соціального захисту населення Генічеської державної адміністрації в судовому засіданні був відсутнім. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки. Причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частина 2 ст. 315 ЦПК України вказує, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Зі змісту архівної довідки № 7/4-Ю-1670 від 08 листопада 2018 року, виданої Міністерством внутрішніх справ республіки Узбекистан вбачається, що ОСОБА_4 , 1937 року народження, уродженець с. Ускут, Алуштинського району Кримської області, за національністю кримський татарин, на підставі постанови ГОКО СССР від 11 травня 1944 року, був виселений у 1944 році з с. Ускут Алуштинського району Кримської області в Нижньо-Чірчікський район Ташкентської області.

З пояснень заявника вбачається, що невірне написання його імені як « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_2 » позбавляє його наразі можливості отримати належну набавку до пенсії, як депортована особа.

Для виправлення помилки він звернувся до інформаційного центру Міністерства внутрішніх справ республіки Узбекистан, де листом від 09 листопада 2018 року йому повідомили, що всі данні у довідці вказані так, як й у архівних документах та рекомендували звернутися до суду за місцем проживання.

Так, факт належності ОСОБА_1 архівної довідки підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які вказали, що їм достеменно відомо про те, що ОСОБА_1 був виселений у 1944 році за національною ознакою з с. Ускут, Алуштинського району Кримської області, про що йому було видано архівну довідку, в якій його ім`я зазначено як « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_2 ».

Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить оформлення посвідчення особи, депортованої за національною ознакою та отримання належної надбавки до пенсії.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Управління соціального захисту населення Генічеської державної адміністрації про встановлення факту приналежності особі правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 архівної довідки № 7/4-Ю-1670 від 08 листопада 2018 року, що була видана Міністерством внутрішніх справ республіки Узбекистан на ім`я « ОСОБА_4 , 1937 року народження».

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова