Ухвала

Іменем України

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 751/5798/18

провадження № 61-2329ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27 вересня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірними рішень та бездіяльності державного виконавця, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся зі скаргою про визнання неправомірними рішень та бездіяльності державного виконавця, зобов'язання вчинити дії.

Скарга обґрунтована тим, що в рамках виконавчого провадження № 52726096 06 липня 2018 року державний виконавець Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області (далі - Новозаводський ВДВС м. Чернігова ГТУЮ в Чернігівській області) Артюх Т. С. винесла постанову про відкладення проведення виконавчих дій на підставі заяви боржника ОСОБА_5 про відкладення виконавчих дій від 06 липня 2018 року в зв'язку з відпочинком та оздоровленням дитини за межами м. Чернігова.

ОСОБА_3 вважав, що вказана постанова державного виконавця винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та прав стягувача на виконання судового рішення в період з 06 липня 2018 року до 16 липня 2018 року.

На підставі викладеного, після уточнення вимог, просив: визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області АртюхТ. С. про відкладення проведення виконавчих дій від 06 липня 2018 року (ВП № 52726096); визнати неправомірним рішення начальника Новозаводського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області Ярошенка А. Д. від 10 серпня 2018 року № 37650 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на зазначену постанову державного виконавця; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області АртюхТ. С. щодо виконання судового рішення при здійсненні виконавчого провадження № 52726096 з примусового виконання виконавчого листа по цивільній справі № 751/3103/16-ц, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 12 вересня 2016 року, згідно з яким ОСОБА_5 зобов'язана не чинити перешкоди ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області Артюх Т. С. вжити заходів щодо боржника ОСОБА_5 у зв'язку з невиконанням нею без поважних причин рішення суду згідно з частиною другою статті 63, частиною першою статті 75 ЗУ «Про виконавче провадження», а також постановити окрему ухвалу, в якій зазначити про недоліки в діяльності посадових осіб Новозаводського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року, в задоволенні скарги відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 500,00 грн.

25 січня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_3 направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної не врахували, що оскаржувана постанова державного виконавця не містить жодних передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для відкладення виконавчих дій, окрім відповідної заяви боржника, яка без дозволу та відома батька змінила своє місцеперебування та місцеперебування дитини.

Відкладення виконавчих дій, на думку ОСОБА_3, є порушенням його прав як стягувача у виконавчому провадженні, а також перешкодою для виконання судового рішення про зобов'язання не чинити йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою.

Крім того, в касаційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції вирішив питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, за відсутності належних та допустимих доказів понесення ОСОБА_5 таких витрат.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2016 року, частково задоволено позов ОСОБА_3

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено спосіб участі позивача у спілкуванні з малолітньою дитиною шляхом встановлення зустрічей батька з дитиною щотижня у четвер та суботу з 15:00 год до 17:00 год за умови задовільного стану здоров'я дитини, повідомлення матері дитини про її місце перебування, повернення дитини за місцем проживання матері у визначений час, з дотриманням розкладу навчання, відвідувань гуртків, режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку.

На виконання зазначеного рішення 12 вересня 2016 року Новозаводський районний суд м. Чернігова видав виконавчий лист № 2/751/573/16-ц, резолютивна частина якого містила посилання про зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

25 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Новозаводського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52726096, боржнику ОСОБА_5 було запропоновано виконати судове рішення протягом 10 робочих днів.

У подальшому, 07 грудня 2017 року зазначене виконавче провадження було прийняте до виконання старшим державним виконавцем Новозаводського ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області Артюх Т. С.

Під час здійснення виконавчого провадження, 06 липня 2018 року на адресу старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС м. Чернігів Артюх Т. С. від боржника ОСОБА_5 надійшла заява, в якій боржник повідомила про те, що в період з липня до серпня 2018 року планується відпочинок та оздоровлення дитини ОСОБА_7 за межами м. Чернігова; про що дитина повідомила свого батька під час зустрічей. На підтвердження викладеного до заяви додано посадкові квитки на потяг до м. Львова.

У заяві також зазначено, що ОСОБА_5 не чинить перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини, а зустрічі дочки з батьком відбуваються частіше, ніж передбачено судовим рішенням.

На підставі згаданої заяви 06 липня 2018 року старший державний виконавець Новозаводського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області Артюх Т. С. винесла постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 16 липня 2018 року у зв'язку з відпочинком та оздоровленням дитини ОСОБА_7 за межами м. Чернігова.

Не погоджуючись з винесеною постановою про відкладення проведення виконавчих дій, 23 липня 2018 року ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до начальника Новозаводського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області.

Листом від 10 серпня 2018 року № 37650 начальник Новозаводського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області Ярошенко А. Д. повідомив ОСОБА_3, що державним виконавцем з дотриманням вимог статей 18, 24, 32 Закону України «Про виконавче провадження» здійснювалися заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, статті 32 цього Закону, в повному взаємозв'язку з виконавчим документом, яким визначено безпосередній спосіб участі стягувача у спілкуванні з дитиною та з урахуванням інтересів дитини, а також в межах наданих державному виконавцю повноважень.

Крім того, суди посилалися на те, що станом на час розгляду скарги ОСОБА_3 закінчено виконавче провадження, в рамках якого виносилася оскаржувана постанова, у зв'язку з повним фактичним виконанням судового рішення, що виключає можливість і доцільність здійснення подальшого судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Розглядаючи скаргу, суди першої та апеляційної інстанції, положення наведених норм Закону врахували та, встановивши, що державний виконавець після виявлення обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, в межах наданих йому статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» повноважень виніс постанову про відкладення проведення виконавчих дій, дійшли правильних висновків про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3

За таких обставин доводи касаційної скарги не спростовують викладених в оскаржуваному судовому рішенні висновків. Доводи касаційної скарги були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, а також стосуються переоцінки доказів, що не відноситься до повноважень Верховного Суду.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що касаційна скарга є необґрунтованою та рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, суд на підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною п'ятою, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27 вересня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірними рішень та бездіяльності державного виконавця, зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

С.П. Штелик