КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/727/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Ярмола О.Я.

Унікальний №357/6961/18 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2018 року в сумі 63 528,99 грн.

В обґрунтування позову посилалась на те, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання синів в розмірі 6 000,00 грн. до досягнення дітьми повноліття та в розмірі 3 000,00 грн. на утримання самого позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Відповідач неодноразово звертався до суду з позовами про зменшення розміру присуджених аліментів, однак в задоволенні останніх суди постійно відмовляли виходячи з достатнього рівня матеріального забезпечення відповідача.

Через постійне невиконання відповідачем рішення суду по сплаті аліментів, позивач була змушена звертатись з позовами про стягнення пені за прострочення їх сплати. Однак і дані рішення відповідачем належним чином також не виконуються.

Загальний розмір заборгованості відповідача за період з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2018 року, згідно довідки Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби становить 208 322,58 грн.

В ході постійних судових розглядів судами неодноразово встановлювався факт штучного погіршення відповідачем свого матеріального становища, за для уникнення сплат по аліментам у встановленому розмірі.

Приватне підприємство на якому відповідач працює нібито менеджером було засновано сторонами за час перебування у шлюбі та в подальшому фіктивно переоформлено на його цивільну дружину, з метою створення оманливого враження щодо власного фінансового становища.

Враховуючи існуючу заборгованість у відповідача перед позивачем по сплаті аліментів, правову позицію Верховного Суду України в справі №6-300цс16 від 16 березня 2016 року щодо розрахунку пені за прострочення аліментів просила стягнути з відповідача кошти в розмірі 63 528,99 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 10 жовтня 2018 року подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просила рішення суду скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилалась на те, що висновки суду першої інстанції щодо ненадання доказів позивачем на підтвердження вини відповідача у виниклій заборгованості та вжиття державним виконавцем всіх необхідних заходів передбачених ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», є необґрунтованими та помилковими.

Виходячи з положень ст..196 СК України та вимог ЦПК України суд повинен встановити факт існування заборгованості по аліментам, наявність чи відсутність вини платника аліментів, у виникненні заборгованості та в залежності від цих обставин встановити наявність чи відсутність в одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки жодним чином не пов?язується з дотриманням державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач був обізнаний про факту існуючої заборгованості, розмір якої ним не оспорювався. Зокрема, у своєму відзиві на позов, ОСОБА_2 вказував на те, що сплачує аліменти в значно меншому розмірі ніж встановлено судом рішенням.

Докази на яких відповідач базує свої заперечення, прийняті до уваги судом першої інстанції, не можуть вважатися належними, через відсутність будь-яких підтверджень по здійсненню оплати вказаних договорів та рішень судів.

Посилання суду першої інстанції на ч.4 ст.82 ЦПК України, за наявності обставин встановлених іншими судовими рішеннями, зокрема щодо штучного погіршення відповідачем свого матеріального становища, є незрозумілими.

Всі обставини на які посилався відповідач та надані ним на їх підтвердження докази, вже неодноразово були предметом дослідження в судових засіданнях, їм надавалась правова оцінка в рішеннях судів та жодного нового доказу на підтвердження скрутного матеріального становища відповідачем не надано і в цей раз.

Існування трьох судових рішень про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та порушення кримінального провадження відносно відповідача щодо виниклої заборгованості по сплаті аліментів, виходячи з положень ст.82 ЦПК України, є належними, допустимими та достатніми доказами, які не потребують доказування, на підтвердження вини відповідача.

Під час винесення оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано правову позицію Верховного Суду України викладену в ухвалі від 15 червня 2011 року, що визнання боржником наявної заборгованості по сплаті аліментів є фактичним визнання неналежного виконання аліментних зобов?язань та відповідно підставою для стягнення з нього пені.

09 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Розгляд справи проводити за його відсутності.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи по суті, причини своєї неявки суду не повідомили та своїх представників до апеляційного суду не направили.

ОСОБА_1 надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала свою апеляційну скаргу та просила рішення суду першої інстанції скасувати, а позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2011 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 в розмірі 6 000,00 грн. починаючи з 26 січня 2011 року до досягнення дітьми повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кошти на особисте утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на її користь в розмірі 3 000,00 грн. починаючи з 26 січня 2011 року і до досягнення дітьми трирічного віку; стягнуто з ОСОБА_2 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 25,50 грн. судового збору на користь держави. (а.с.12)

07 липня 2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист по справі. (а.с.13)

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2012 року було залишено без змін. (а.с.14-15)

09 січня 2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: міський відділ Державної виконавчої служби білоцерківського міськрайонного управління юстиції про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму неустойки (пені) за несплату аліментів за період з 26 січня 2011 року по 01 вересня 2012 року в розмірі 314 648,00 грн. (а.с.26)

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського МУЮ Київської області про зменшення розміру аліментів на утримання дітей було відмовлено. (а.с.16-18)

05 лютого 2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2012 року по 31 грудня 2013 року в сумі 100 000,00 грн. та 1 000,00 грн. судових витрат, а всього 101 000,00 грн. (а.с.27)

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей та звільнення від сплати заборгованості за аліментами було задоволено частково, зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, з 6 000,00 грн. до 5 900,00 грн. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. (а.с.19-21)

13 листопада 2015 року ОСОБА_3 змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 ». (а.с.11)

16 листопада 2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 16 112,00 грн. (а.с.28)

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 про зменшення розміру аліментів було відмовлено. (а.с.94-96)

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2017 року залишено без змін. (а.с.97-99)

17 серпня 2017 року ОСОБА_4 змінив своє прізвище на « ОСОБА_1 ». (а.с.30)

25 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 було укладено договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Римаренком Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за №930. (а.с.85)

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2016 року позов ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 29 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місця підлягало негайному виконанню. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн. (а.с.86-87)

Згідно із Довідкою-розрахунком Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2018 року становить 208 322,58 грн. (а.с.25)

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ст.81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, також не надано доказів чи були вжиті державним виконавцем заходи передбачені ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», чи мало місце повідомлення державним виконавцем боржника про наявність заборгованості за аліментами та про строк погашення, оскільки саме з цієї дати можливо нараховувати пеню за кожен день прострочення виплати заборгованості до її повного погашення. Надані позивачем в підтвердження своїх позовних вимог докази не підтверджують вину відповідача у виникненні боргу по аліментам.

Оскільки настання відповідальності відповідача, як платника аліментів за прострочення їх сплати настає, лише, за наявності його вини, а доказів на її підтвердження суду не надано, відповідач щомісяця сплачує аліменти на утримання своїх дітей, хоча й в меншому розмірі, ніж передбачено рішенням суду та ним надано докази на підтвердження своїх заперечень, позов не підлягає до задоволенню.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Проте суд першої інстанції не врахував, що доказів щодо звільнення від обов`язку утримувати дитину відповідачем не надано.

Крім того, ОСОБА_2 був обізнаний зі змістом всіх судових рішень як про стягнення з нього аліментів, так і про зменшення розміру аліментів, та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком, відповідачем не надано.

Посилання суду на довідку про доходи ОСОБА_2 та рішення суду про стягнення аліментів на утриманні іншої дитини, саме по собі не виключає вину платника аліментів - відповідача, який знав про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів.

Крім того, багато чисельні звернення відповідача з позовами про зменшення розміру сплачуваних аліментів та встановлені судами обставини щодо сумнівного походження наданих ним доказів, спрямованість дій відповідача на невиконання своїх батьківських обов`язків, дають колегії суддів підстави вважати доводи відповідача необґрунтованими, а надані ним докази неналежними.

Згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України, що суд повинен був урахувати при встановленні доведеності вини відповідача.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

У ч.1 ст.196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, провадження №14-37цс18.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц вважала за необхідне відступити від правового висновку, висловленого у постановах Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, зазначивши таке.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Складена державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області довідка-розрахунок №44492 від 18 червня 2018 року містить інформацію щодо розміру аліментів, які підлягають сплаті та нараховувались державним виконавцем - 6 000,00 грн.

Разом з тим, як встановлено колегією суддів та не заперечується сторонами, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року розмір аліментів, які стягувались з ОСОБА_2 було зменшено з 6 000,00 грн. до 5 900,00 грн. щомісячно.

Рішення набрало законної сили 07 липня 2015 року.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає за необхідне здійснити свій детальний розрахунок пені, яка підлягає стягненню з відповідача, враховуючи наявні в матеріалах справи рішення судів:

за період з 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року:

- за грудень: 6 000,00 грн. (аліменти) - 700,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 643,00 грн.

Загальна сума пені за 2014 рік - 1 643,00 грн.

за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- за січень: 6 000,00 грн. (аліменти) - 700,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 643,00 грн.

- за лютий: 6 000,00 грн. (аліменти) - 700,00 грн. (сплачено) * 1% * 28 днів / 100 = 1 484,00 грн.

- за березень: 6 000,00 грн. (аліменти) - 700,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 643,00 грн.

- за квітень: 6 000,00 грн. (аліменти) - 700,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 590,00 грн.

- за травень: 6 000,00 грн. (аліменти) * 1% * 31 днів / 100 = 1 860,00 грн.

- за червень: 6 000,00 грн. (аліменти) - 700,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 590,00 грн.

- за липень: (6 000,00 грн. (аліменти до 07.07.2015 року) / 31 день * 6 днів) = 1 161,29 грн.

(5 900,00 грн. (аліменти після 07.07.2015 року) / 31 день * 25 днів) = 4 758,07 грн.

(100,00 грн. (сплачено за місяць) / 31 день * 6 днів) = 19,35 грн.

(100,00 грн. (сплачено за місяць) / 31 день * 25 днів) = 80,65 грн.

6 000,00 грн. (аліменти) - 19,35 грн. (сплачено) * 1% * 6 днів / 100 = 358,84 грн.

5 900,00 грн. (аліменти) - 80,65 грн. (сплачено) * 1% * 25 днів / 100 = 1 454,84 грн.

загальна сума за липень: 358,84 грн. + 1 454,84 грн. = 1 813, 68 грн.

- за серпень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 100,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 798,00 грн.

- за вересень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 100,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 740,00 грн.

- за жовтень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 100,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 798,00 грн.

- за листопад: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1100,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 440,00 грн.

- за грудень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 209,00 грн.

Загальна сума пені за 2015 рік - 19 608,68 грн.

за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року:

- за січень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 519,00 грн.

- за лютий: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 29 днів / 100 = 1 131,00 грн.

- за березень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 209,00 грн.

- за квітень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 170,00 грн.

- за травень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 209,00 грн.

- за червень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 170,00 грн.

- за липень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 209,00 грн.

- за серпень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 600,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 643,00 грн.

- за вересень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 600,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 590,00 грн.

- за жовтень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 600,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 643,00 грн.

- за листопад: 5 900,00 грн. (аліменти) - 600,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 590,00 грн.

- за грудень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 600,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 643,00 грн.

Загальна сума пені за2016 рік - 16 726,00 грн.

за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року:

- за січень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 600,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 643,00 грн.

- за лютий: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 28 днів / 100 = 1 372,00 грн.

- за березень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 519,00 грн.

- за квітень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 470,00 грн.

- за травень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 519,00 грн.

- за червень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 470,00 грн.

- за липень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 519,00 грн.

- за серпень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 519,00 грн.

- за вересень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 470,00 грн.

- за жовтень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 519,00 грн.

- за листопад: 5 900,00 грн. (аліменти) - 1000,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 470,00 грн.

- за грудень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 209,00 грн.

Загальна сума пені за 2017 рік - 17 699,00 грн.

за період з 01 січня 2018 року по 31 травня 2018 року:

- за січень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 209,00 грн.

- за лютий: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 28 днів / 100 = 1 092,00 грн.

- за березень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 31 днів / 100 = 1 209,00 грн.

- за квітень: 5 900,00 грн. (аліменти) - 2000,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 1 170,00 грн.

- за травень: (5 900,00 грн. (аліменти після 07.07.2015 року) / 31 (кількість днів у місяці) = 190,32 грн. (аліменти) за 1 день)

За період з 01.05.2018 р. по 30.05.2018 р. включно загальний розмір заборгованість по аліментам становить (190,32 грн. * 30 (днів) = 5 709,68 грн.)

5 709,68 грн. (аліменти) - 4000,00 грн. (сплачено) * 1% * 30 днів / 100 = 512,90 грн.

Загальна сума пені за 2018 рік - 5 192,90 грн.

Загальна сума пені за період визначений позивачем становить:

1 643,00 + 19 608,68 + 16 726,00 + 17 699,00 + 5 192,90 = 60 869,58 грн.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року скасуванню.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 ) пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2014 року по 30 травня 2018 року (включно) в розмірі 60 869 (шістдесят тисячі вісімсот шістдесят дев`ять) грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 червня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

В.М. Ратнікова