Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 316/1607/15-ц

провадження № 61-2330св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року у складі судді Курач І. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2016 року у складі суддів: Краснокутської О. М., Пільщик Л. В., Сапун О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 30 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2789-029/08Р на суму 60 562,00 грн зі сплатою 20,49 % річних з кінцевим терміном повернення до 30 жовтня 2015 року.

Позичальник несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував кредит. Станом на 28 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором становила 212 508,43 грн, у тому числі: 51 113,00 грн - заборгованість за кредитом, 52 070,07 грн - заборгованість за процентами, 53 819,68 грн - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 55 505,68 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитом.

Позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 212 508,43 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 125,08 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2008 року № 2789-029/08Р в розмірі 94 795,98 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» витрати із сплати судового збору в розмірі 947,95 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що умовами кредитного договору передбачений обов`язок позичальника щомісяця погашати кредит і відсотки, а тому з урахуванням статей 261, 530, 631 ЦК України на користь кредитора підлягає стягненню та частина кредиту, що підлягала сплаті разом з нарахованими процентами, в межах позовної давності.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають встановленим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані віро, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову,.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що сторони в договорі врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання; останній платіж здійснено 10 червня 2010 року, строк користування кредитом сплив 11 липня 2010 року, а з позовом банк звернувся у липні 2015 року з пропуском строку позовної давності.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 30 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитним договір № 2789-029/08Р (а. с. 9-14, 29-30).

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику у національній валюті на загальну суму 60 562,00 грн у строк з 30 жовтня 2008 року до 30 жовтня 2015 року зі сплатою 20,49 % річних (а. с. 9).

Відповідач, у свою чергу, зобов`язався здійснювати своєчасно погашення частини кредиту відповідно до графіка, що є невід`ємним додатком 1 до кредитного договору (а. с. 15-16).

Позичальник несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував кредит, станом на 28 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором становила 212 508,43 грн (а. с. 6-8).

Відповідач останній платіж на погашення боргу за кредитним договором сплатив 10 червня 2010 року.

Згідно з умовами кредитного договору кредит наданий позичальнику строком до 30 жовтня 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

У частині другій статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Встановлено, що відповідачем суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування позовної давності (а. с. 124).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Встановивши, що відповідач останній платіж здійснив 10 червня 2010 року, має прострочений кредит, право на стягнення якого у позивача настало з червня 2010 року, з урахуванням того, що кредит наданий строком до 30 жовтня 2015 року, а з позовом до суду позивач звернувся 14 липня 2015 року, про що свідчить штемпель на поштовому конверті, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про пропуск позовної давності щодо платежів за тілом кредиту і процентів, які відповідач повинен був здійснити до липня 2012 року, а також з пропуском строку в один рік для стягнення неустойки.

Зважаючи на те, що до суду з позовом про захист свого порушеного права позивач звернувся 14 липня 2015 року, суди попередніх інстанцій правильно стягнули з відповідача суму боргу 94 795,58 грн в межах позовної давності - за три роки до звернення з позовом до суду і неустойки за один рік.

Доводи касаційної скарги про те, що сторони в договорі врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання (пункт 9.2 кредитного договору) не знайшли свого підтвердження, оскільки умовами зазначеного пункту договору передбачено припинення строку користування кредитом за наявності письмового повідомлення банком позичальника про це, однак відповідач під час розгляду справи в суді не надав доказів направлення йому банком такого повідомлення.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш А. О. Лесько С. Ю. Мартєв Є. В. Петров