У Х В А Л А

25 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 486/1459/17

Провадження № 14-73 цс 19

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С. , Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства (далі також - ПАТ) «Платинум Банк» (далі також - банк) Ірклієнка Юрія Петровича (далі - уповноважена особа Фонду), Приватного акціонерного товариства (далі також - ПрАТ) «Ренесанс життя» про визнання недійсними окремих пунктів кредитного договору та визнання його таким, що припинив дію у зв'язку з повним виконанням,

за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду на заочне рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 9 липня 2018 року і

в с т а н о в и л а:

5 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати недійсними з моменту укладення умови кредитного договору зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (пошта) № 970/8246ECLKB36S11 від 14 квітня 2016 року, укладеного з банком і ПрАТ «Ренесанс життя» (далі - кредитний договір), щодо сплати комісії за надання й обслуговування кредиту, а саме:

пункт 1.1 - в частині сплати комісії за надання й обслуговування кредиту;

підпункт «д» пункту 1.2;

пункти 2.4, 2.7 - в частині сплати комісії за обслуговування кредиту;

пункт 2.13 - в частині дострокового погашення комісії за обслуговування кредиту та додатку № 1 - графіку платежів до кредитного договору (6) - в частині сплати щомісячної комісії у розмірі 947 грн (далі - оспорювані пункти щодо комісії);

- визнати недійсним з моменту укладення договору пункт 6.1 Розділу 6 «Порядок вирішення спорів (Третейське застереження)» кредитного договору (далі - третейське застереження);

- визнати кредитний договір припиненим у зв'язку з його повним виконанням позивачем.

Позов мотивувала такими обставинами :

- 14 квітня 2016 року позивач уклала кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 43 067,54 грн визначених договором на умовах з терміном повернення коштів - 20 липня 2019 року;

- відповідно до умов кредитного договору встановлювалась щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 947 грн і комісія за надання кредиту - 1 295,10 грн;

- 23 лютого 2017 року Правління Національного банку України прийняло рішення № 95-рш, яким відкликало банківську ліцензію ПАТ «Платинум Банк», а 24 лютого 2017 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів осіб прийняла рішення № 743 про початок процедури ліквідації банку з 24 лютого 2017 року до 23 лютого 2019 року включно і призначення уповноваженої особи Фонду;

- через зміну 16 березня 2017 року реквізитів банку для погашення заборгованості за кредитним договором, про що позивач не була повідомлена, вона припинила сплачувати кошти для такого погашення;

- з квітня 2017 року позивач не мала змоги сплачувати заборгованість з незалежних від неї причин, оскільки через процедуру ліквідації банку у місті Южноукраїнську припинили діяльність його відділення; на телефонні дзвінки представники банку не відповідали; позивач не могла ані отримати розрахунок заборгованості, ані отримати нові реквізити банку;

- 25 жовтня 2017 року на третій адвокатський запит її представника банк надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, за яким станом на цей день заборгованість становила 49 850,59 грн, із яких: 33 475,95 грн - заборгованість за кредитом; 6 384,93 грн - пеня, 7 576 грн - комісія, а 2 413,71 грн - відсотки (далі - розрахунок);

- позивач з розрахунком не погодилась, оскільки з моменту укладення кредитного договору та до початку процедури ліквідації банку вона сплачувала безпідставну щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 947 грн, а всього за цей період - 8 523 грн, що суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- 8 листопада 2017 року на адресу банку позивач надіслала вимогу про здійснення перерахунку заборгованості та пропозицію укласти додаткову угоду про розірвання кредитного договору у зв'язку з повним його виконанням, на що отримала відмову;

- 29 листопада 2017 року, маючи намір достроково погасити визнану суму заборгованості, позивач добровільно сплатила на рахунок банку 27 878,62 грн;

- пункти кредитного договору щодо сплати комісії вважає несправедливими та такими, що порушують права споживача;

- стверджує, що закріплення третейського застереження у розділі 6 кредитного договору є порушенням Закону України «Про третейські суди» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки на час укладення цього договору була встановлена заборона на розгляд третейськими судами такої категорії справ.

23 квітня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області ухвалив заочне рішення, яким позов задовольнив частково: визнав недійсними оспорювані пункти щодо комісії та третейське застереження; у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Мотивував рішення тим, що оскільки у кредитному договорі відсутні відомості, за які саме послуги банку сплачується комісія з обслуговування кредиту, то оспорювані пункти щодо комісії не відповідають приписам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та є недійсними.

Суд першої інстанції зазначив, що предметом третейського розгляду не може бути вирішення спорів між кредитодавцем і позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору. А тому третейське застереження також слід визнати недійсним.

Суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання кредитного договору припиненим через повне його виконання є передчасною, оскільки вона зумовлюється вимогою про визнання оспорюваних пунктів щодо комісії недійсними. Крім того, суд вказав, що уповноважена особа Фонду є належним відповідачем.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про визнання недійсними підпункту «д» пункту 1.2 та пункту 2.4 кредитного договору уповноважена особа Фонду оскаржила в апеляційному порядку.

9 липня 2018 року Апеляційний суд Миколаївської області прийняв постанову, якою рішення суду першої інстанції в оскарженій частині залишив без змін.

Мотивував постанову тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати оспорювані пункти такими, що відповідають приписам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки у них немає переліку, розміру та бази розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту. Апеляційний суд також вказав на те, що цей спір не має ознак публічно-правового в частині вимог до банку в особі уповноваженої особи Фонду, оскільки він виник з приводу виконання цивільно-правової угоди.

9 серпня 2018 року уповноважена особа Фонду подала касаційну скаргу. Просить скасувати ухвалені у справі судові рішення й ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Скаржиться на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вважає, що доводи позивача в частині недійсності окремих положень кредитного договору необґрунтовані, оскільки цей договір позивач підписала власноруч, що підтверджує її обізнаність і згоду з його умовами та спростовує твердження позивача про їх несправедливість.

Крім того, стверджує, що цей спір не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, оскільки позов пред'явлений до уповноваженої особи Фонду, яка у спірних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень. Вважає, що спір має публічно-правовий характер, а тому його слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зауважує, що суди не врахували приписи частини другої статті 51 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, оскільки уповноважена особа Фонду не виступає у спірних правовідносинах як самостійний суб'єкт, а діє від імені банку, і саме банк є належним відповідачем. Вказує на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16.

25 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою відкрив касаційне провадження.

19 листопада 2018 року позивач подала відзив на касаційну скаргу. Просить її залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Мотивує тим, що відповідачем у справі є саме банк в особі уповноваженої особи Фонду. Вказує, що суди правильно вважали окремі пункти укладеного кредитного договору такими, що суперечать вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Звертає увагу на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16.

23 січня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

30 січня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що уповноважена особа Фонду оскаржує заочне рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 9 липня 2018 року, зокрема, з підстав порушення правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду розглядатиме справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича, Приватного акціонерного товариства «Ренесанс життя» про визнання недійсними окремих пунктів кредитного договору та визнання його таким, що припинив дію у зв'язку з повним виконанням, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича на заочне рішенняЮжноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 квітня 2018 року й постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 9 липня 2018 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 20 березня 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. М. Ситнік
О. Р. КібенкоО. С. Ткачук
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич
Л. М. ЛобойкоО. Г. Яновська