Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1085/18
Провадження № 2/382/36/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.02.2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в котрій після вточнення позовних вимог зазначено, що у квітні 2017 року до Яготинського районного суду Київської області звернулася ОСОБА_2 з позовною заявою до нього про захист честі, гідності й ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 8 червня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено. Рішення набрало чинності 18 червня 2017р. У вищевказаній позовній заяві ОСОБА_2 навела інформацію, що не відповідає дійсним обставинам справи. 22 березня 2017 року відбулася чергова сесія Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області, на якій розглядалися питання, у тому числі, про надання земельних ділянок громадянам їх села Кулябівка, зокрема, й відповідна заява його сина ОСОБА_3 У 2007 році його сину рішенням Кулябівської сільської ради була виділена відповідна земельна ділянка, однак у подальшому вона не була виділена у натурі і до цього часу право власності на неї не було ніким оформлене. Враховуючи, що його син є учасником антитерористичної операції (учасником бойових дій) і відповідно до пункту 14 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» серед інших пільг має пільги на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, він звернувся до Кулябівської сільської ради із заявою про виділення йому зазначеної земельної ділянки. Після розгляду 22 березня 2017 року на вищевказаній черговій сесії Кулябівської сільської ради питання про надання (відведення) його сину відповідної ділянки і отримання відмови у цьому, він звернувся до голови Кулябівської сільської ради, який головував на засіданні сесії із проханням аби два депутати - ОСОБА_4 і ОСОБА_2, котрі були проти прийняття позитивного рішення, пояснили причини відмови. У відповідь ОСОБА_4 сказала, що «вони знають, яке зараз АТО, не таке як було раніше», а ОСОБА_2 йому повідомила, що буде подавати до суду, оскільки, звертаючись із вищезазначеним питанням до головуючого на сесії, він не називаючи прізвищ, імен і по батькові депутатів, попросив, щоб «оці дві», маючи на увазі ОСОБА_4 і ОСОБА_2 пояснили причини відмови. Інших висловлювань з його боку не було, він відразу ж покинув засідання сесії, та жодних образ з його боку не було і це підтвердили у судовому засіданні свідки, зокрема, у мотивувальній частині рішення Яготинського районного суду Київської області від 8 червня 2017 року зазначено, що "у судовому засіданні як свідки з боку позивачки (ОСОБА_2) так і свідки з боку відповідача та і сам відповідач заперечували проти того, що відповідач після закінчення сесії кричав на ОСОБА_2, ображав її нецензурними грубими виразами, порівнюючи її з тваринами, став висловлювати образливі, грубі слова, став обмовляти її, поширювати завідомо неправдиві відомості щодо неї, що вона веде розпусний спосіб життя, ходить по ресторанах замість того, щоб займатися дитиною, звинуватив її в хабарництві. Тому дані твердження позивачки викладені нею в позовній заяві та підтвердженні нею в судовому засіданні, на думку суду є надуманим вимислом". Таким чином, ОСОБА_2, звернувшись до суду із зазначеним позовом, висловила і поширила відносно нього недостовірну інформацію, яка принижує його честь і гідність. Поданий ОСОБА_2 позов завдав йому сильних душевних страждань і хвилювань, позбавив його нормального спокійного та звичного життя, адже він постійно відчував хвилювання від неправдивої інформації, переживав за те, як про нього будуть думати односельчани, які не були присутні на засіданні сільської ради. У звязку із подачею ОСОБА_2 позову він змушений був проходити медичне лікування у лікарні, бо у нього підвищився тиск. Він був присутній на усіх судових засіданнях і кожного разу також отримував від цього стрес, переживаючи викладену у позові недостовірну інформацію. Просив визнати поширену ОСОБА_2 у позовній заяві до нього про захист честі, гідності й ділової репутації та відкшодування моральної шкоди, поданій у квітні 2017 року до Яготинського районного суду Київської області Київської області, інформацію відносно нього недостовірною, зобов"язати ОСОБА_2 у місячний строк після набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену відносно нього у позовній заяві, поданій у квітні 2017 року, шляхом повідомлення (оголошення) про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту на відповідній сесії Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області за участю місцевих депутатів та громади села, стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., кошти використані ним під час перебування у медичному закладі в сумі 3030 грн. 81 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала відзив, котрий обгрунтований наступним. З тексту позовної заяви по даній справі вбачається, що позовні вимоги зводяться до того, що позивач вважає інформацію, яка була викладена нею у позовній заяві в іншому судовому провадженні, (за наслідками розгляду якого судом вже ухвалене судове рішення, що набрало законної сили) недостовірною, і тому просить визнати вказану інформацію недостовірною, зобов'язати її спростувати вказану інформацію у вказаний у позовній заяві спосіб та стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000, 00 грн. Як вбачається з тексту позову, під поширенням недостовірної інформації позивач розуміє викладення позивачем інформації у позовній заяві, на підставі якої здійснювався розгляд справи № 382/537/17. Згідно чинного законодавства, що регулює спірні відносини обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.Позивач не зазначив у позові та не посилається на будь-які докази з яких було б можливо установити, що мешканці села Кулябівка дізналися про поданий позов та його зміст саме від відповідача та у який спосіб була отримана вказана інформація, чи була вона адресована необмеженому колу осіб. Крім цього, відповідач вважає що позивач невірно тлумачить зміст словосполучення поширення інформацїі у контексті заявлених позовних вимог. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах; вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів; розповсюдження серед людей листівок. Повідомлення інформації лише особі, якої вона стосується, не є її поширенням. Також не є поширенням інформації викладення відомостей у листах, заявах, скаргах до судового, правоохоронного органу особою, на думку якої порушено її право. Зміст позовної заяви, в якій на думку позивача міститься недостовірна інформація, міг бути відомий лише її адресатам відповідачу (позивачу за даним позовом), позивачу (відповідачу за даним позовом) та судовій установі, яка здійснювала правосуддя у формі судочинства. Хід судового засідання фіксувався засобами технічного зв'язку, за допомогою яких можливо установити чи наполягав позивач за даним позовом (відповідач у справі№ 382/537/17) на розгляді справи у закритому режимі. Окрім того у згаданому провадженні були свідки, допитані за ініціативою позивача (ОСОБА_1 Г.), джерелом обізнаності яких про зміст позову був безпосередньо сам ОСОБА_1 Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Діловою репутацією є усталена оцінка особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим. Предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Вважає, що факт подання нею позовної заяви, в якій були зазначені її твердження, висловлювання та обґрунтування на порушення її прав, за захистом яких вона і звернулася до суду з зазначеним позовом не може бути витлумачений як факт поширення інформації. Просила у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. В судовому засіданні установлено, що ОСОБА_2 у квітні 2017 р. звернулася до Яготинського районного суду з позовом про захист честі і гідності, де зазначила, що 22 березня 2017 р. у приміщенні Кулябівської сільської ради Яготинського району відбувалася чергова сесія ради. На момент закінчення сесії у присутності депутатів сільської ради та громади села, ОСОБА_1 публічно висловлювався в її адресу нецензурними виразами, порівнював її з тваринами, висловлював образливі і грубі слова, поширював завідомо неправдиві відомості, що вона веде розпусний спосіб життя, ходить по ресторанах та не займається дитиною, а також звинувачував її у хабарництві. З рішення Яготинського районного суду Київської області від 9 червня 2017 року вбачається, що в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди відмовлено та під час розгляду справи суд дійшов висновку, що зазначені нею твердження у позовній заяві не відповідають дійсності і є надуманим вимислом. Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб-на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров"я населення, для захисту репутації або прав інших людей. Як визначено в ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. В силу ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено анаслідок поширення про неї та (або) членів її сім"ї недостовірної інформації, має право на на спростування цієї інформації. Згідно з роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 5 постанови від 27.02.2009 за № 1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права. Разом з тим, пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 за № 1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» містить роз"яснення, що інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред"явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Враховуючи, що інформація зазначена у позовній заяві ОСОБА_1 була визначена підставою пред"явленого позову ОСОБА_2 і стосувалася його предмета, була доказом у справі, то вказана інформація не може бути підставою для захисту честі, гідності і ділової репутації. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 81,206,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 201, 277 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 7 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.