Справа № 342/542/19
Провадження № 2/342/490/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, належав колгоспному двору, головою якого був її батько ОСОБА_7 . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,12 га. Згідно технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 83.2 кв.м, житловою площею 68.1 кв.м., двох літніх кухонь, стайні, сараю, стодоли, двох гаражів, навісу, вбиральні, криниці та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1984 році, господарські будівлі зведені у 1970 - 1990 роках. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 166400 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не залишивши заповіту. На час його смерті діяв Цивільний кодекс України 1963 року, ст. 524 якого встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_8 , які на час смерті проживали разом з ним є: мати ОСОБА_9 , дружина ОСОБА_10 , донька ОСОБА_11 , син ОСОБА_12 . Вони фактично прийняли спадщину, однак ніхто з них не звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини. 25 липня 2016 року бабуся позивачки (батькова мати) ОСОБА_9 вчинила на користь позивачки заповіт, за яким заповіла позивачці все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і на що за законом вона матиме право. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На час її смерті позивачка проживала разом з нею у житловому господарстві. Звернувшись до Городенківської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житлове господарство через реєстрацію житлового господарства, як колгоспного двору, без виділу часток його членів. Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у житловому господарстві по АДРЕСА_1 проживала позивачка, її дід ОСОБА_12 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), бабка ОСОБА_9 (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ), батько ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ), мати ОСОБА_10 , сестра ОСОБА_13 , брат ОСОБА_12 . З заявами про виділ частки у колгоспному дворі чи про прийняття спадщини ніхто з них не звертався. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_14 , з яким проживала разом на час відкриття спадщини. Також вона є спадкоємцем своєї бабусі ОСОБА_15 за заповітом. Після смерті батька та бабусі позивачка фактично вступила в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, утримує його в належному стані, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через неналежно оформлені правовстановлюючі документи.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.

Відповідачі: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, та зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендують.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів.

Суд, заслухавши вступне слово позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 17 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13 липня 1988 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташоване в АДРЕСА_2 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_7 .

Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8748 від 12.10.2018, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 123 за ОСОБА_16 , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 17.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988.

Про те, що АДРЕСА_2 не змінилася, - свідчить довідка № 145, видана 13.03.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району.

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в АДРЕСА_1 за місцем проживання були зареєстровані: голова сім`ї ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , невістка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внучка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , внучка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , внук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , що підтверджується довідкою № 146, виданою 13.03.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради.

ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Олієво-Королівка Городенківського району, запис за № 27 від 12 грудня 1991 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12 грудня 1991 р. Олієво-Королівською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_6 помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) був зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 ; разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , невістка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внучка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , внук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , що стверджується довідкою № 147, виданою 13.03.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради.

Отже, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_18 в рiвних частках є його дружина ОСОБА_9 та син ОСОБА_7 , які прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , у зв`язку з одруженням 28.08.1994 змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_13 », запис за №10 від 28 серпня 1994 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 28 серпня 1994 р. Олієво-Королівською сільською радою.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 54 роки в с. Олієво-Королівка Городенківського району, запис за № 4 від 10 січня 1999 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 10 січня 1999 р. Олієво-Королівською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , був зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 ; разом з ним були зареєстровані: мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дочка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , внучка ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , що підтверджується довідкою № 148, виданою 13.03.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради.

Наведене свідчить, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_22 в рiвних частках є його мати ОСОБА_9 , дружина ОСОБА_10 , дочка ОСОБА_17 , та син ОСОБА_12 , які прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, однак документи про спадкування не оформили. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1190/0116 від 09.07.2019 та Інформаційною довідкою № 56764218 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.07.2019 підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_22 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , не заводилася.

За заповітом, посвідченим 25 липня 2016 р. секретарем Олієво-Королівської сільської ради, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій під № 7, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жителька АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право (житловий будинок, господарські будівлі, присадибну земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, земельну частку (пай) заповіла своїй внучці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 59324219, що доводиться копією Інформаційної довідки № 53611979 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданими Першою Снятинською державною нотаріальною конторою 09.10.2018.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 97 років в с. Олієво-Королівка Городенківського району, актовий запис № 6 від 20 квітня 2018 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 20 квітня 2018 р. виконкомом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на день смерті була зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_1 ; разом з нею були зареєстровані: невістка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внучка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , правнучка ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , зять ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , правнук ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , що стверджується довідкою № 253, виданою 02.05.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради.

Про те, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , є онукою спадкодавця ОСОБА_25 свідчать копії: свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_5 , виданого 22 грудня 1975 року, де зазначено, що її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_26 , запис за № 60 від 22 грудня 1975 р. в книзі реєстрації актів про народження; свідоцтва про народження батька позивачки ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , серії НОМЕР_6 , виданого 02 вересня 1958 року, де зазначено, що його батьками є: ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , запис за № 40 від 29 жовтня 1944 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; витягу № 9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 05 жовтня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, з якого вбачається, що прізвище « ОСОБА_13 » позивачка змінила на « ОСОБА_13 » після державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_30 , актовий запис № 48 від 02 серпня 1997 р.; свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого 17 квітня 2003 р., де зазначено, що прізвище позивачки після розірвання шлюбу з ОСОБА_30 - « ОСОБА_13 », запис за № 36 від 17 квітня 2003 р.; витягу № 5 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 05 жовтня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, з якого вбачається, що прізвище позивачки до державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_23 - « ОСОБА_13 », після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_13 », актовий запис № 7 від 21 квітня 2003 р., шлюб розірвано 02.12.2014 на підставі рішення Городенківського районного суду, яке набрало законної сили 17.12.2014, справа № 342/1261/14-ц, прізвище позивачки після розірвання шлюбу - « ОСОБА_13 ». Наведене свідчить, що спадкоємцем майна померлої ОСОБА_25 за заповітом є її онука - позивачка ОСОБА_1 . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_15 , - судом не встановлено.

До складу спадщини ОСОБА_25 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_32 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_20 , спадкоємцем якого за законом була його мати ОСОБА_9 , яка прийняла спадщину після смерті сина, однак спадкових прав на даний житловий будинок не оформила.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи № 420/2018, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_25 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53612082, виданого 09.10.2018 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 63119612 (номер у нотаріуса 420/2018), спадкодавець - ОСОБА_9 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 107/02-31 від 21 лютого 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_25 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_32 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_20 , спадкоємцем якого за законом була його мати ОСОБА_9 , яка прийняла спадщину після смерті сина, але не оформила своїх спадкових прав, з посиланням на те, що вищезгадане господарство, відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 12.11.2018, вбачається, що житловий будинок збудований в 1984 р., господарські будівлі та споруди - в 1968, 1970, 1990, 1991 роках. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 19 березня 2019 р. становить 166 400 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». Згідно погосподарської книги Олієво-Королівської сільської ради № 1 (номер об`єкта погосподрського обліку 01-0045-1) за житловим будинком в АДРЕСА_1 , числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,12 га, що підтверджується довідкою № 144, виданою 13.03.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради.

Позивачка фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 не встановлено, колишні члени колгоспного двору - відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_8 .

Місце проживання відповідачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідачки ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_4 - АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складене 11.10.2019.

Суддя: Ничик Г. І.