ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2413/19 Справа № 176/3247/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, Орган опіки та піклування Жовтоводської міської ради, про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 7022 від 13.12.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 150 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.12.2012 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 13.12.2007 року укладено договір іпотеки № 7022-1, відповідно до якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок № 40 по провулку Пирогова в місті Жовті Води Дніпропетровської області, загальною площею 56,7 кв.м, житловою площею 32,6 кв.м. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі- продажу, ціна іпотеки обумовлена сторонами складає 252 500,00 грн. Іпотека за даним договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 умови кредитного договору виконувались не належним чином, станом на 02.10.2014 року він має заборгованість в сумі 317 854,22 грн, а тому позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 7022 від 13.12.2007 року в розмірі 317 854,22 грн звернути стягнення на будинок № 40 по провулку Пирогова в місті Жовті Води Дніпропетровської області, загальною площею 56,7 кв.м, житловою площею 32,6 кв.м, та земельну ділянку, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також просить виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: Дніпропетровська область місто Жовті Води, провулок Пирогова, будинок № 40.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що Законом України Про іпотеку та умовами договору передбачено право на захист шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву учасники справи не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 7022 від 13.12.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 150 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.12.2012 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 13.12.2007 року укладено договір іпотеки № 7022-1, відповідно до якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок № 40 по провулку Пирогова в місті Жовті Води Дніпропетровської області, загальною площею 56,7 кв.м, житловою площею 32,6 кв.м та земельну ділянку площею 0.0580 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер №:01:258:0009. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від17 листопада 2004 року, ціна іпотеки обумовлена сторонами складає 252 500,00 грн.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання.

Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до п.18.8.2 іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем зобовязань за цим договором Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання всіх зобовязань за кредитним договором, а в разі невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2011 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 7022 від 13.12.2007 року у розмірі 124 088,16 грн, витрати на юридичні послуги та правову допомогу.

Предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобовязання. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

З огляду на положення ст.257 ЦПК України, кредитор міг предявити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати ухвалення рішення про стягнення заборгованості, однак з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки звернувся лише в жовтні 2014 року.

Представник відповідача ОСОБА_1 звернувся з заявою про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено по суті правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що Законом України Про іпотеку та умовами договору передбачено право на захист шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки право кредитора на судовий захист обмежено положеннями ст.257 ЦПК України, строк на звернення кредитора до суду з відповідним позовом сплив 19 серпня 2014 року.

Враховуючи вищенаведене, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати, понесені в звязку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

ОСОБА_3