ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2551/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації,

представник третьої особи - Касянчук М.В. ,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

24.09.2018 ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментних зобов`язань ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 , відповідач, разом - сторони) на утримання сина ОСОБА_6 , визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2015, з 1 500 грн. до 10 000 грн., стягнення додаткових витрат, що викликані хворобою дитини, в сумі 3 524,70 грн. та позбавлення відповідача батьківських прав.

Позовні вимоги щодо зміни розміру аліментів і стягнення додаткових витрат на дитину обґрунтовані такими обставинами.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення суду від 02.07.2015 шлюб сторін розірвано. Дитина залишилась проживати з позивачем.

30.07.2015 суд ухвалив рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. На момент винесення рішення про стягнення аліментів сину було 3 роки, і стан його здоров`я та розвитку відповідав нормі.

З кінця 2015 р. стан здоров`я та розвитку дитини погіршився - у нього виявлено розлад експресивного мовлення, дизартрію середнього ступеня тяжкості, когнітивне порушення головного мозку, емоційний розлад, пірамідальну недостатність та затримку психічного розвитку. Дитина перебуває на обліку у психіатра, невропатолога, відвідує логопедичну групу дошкільного навчального закладу. Позивач вказує, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення розвитку дитини, оскільки щомісячно вона витрачає на його утримання, лікування та реабілітацію приблизно 20 070 грн. Підтверджена сума коштів, витрачена на придбання ліків для дитини, становить 3 524,70 грн.

Відповідач, окрім сплати аліментів, не надає додаткових коштів на утримання дитини, хоча має таку можливість - за неофіційною інформацією він працює в ЮАР та Кенії кухарем, отримує заробітну плату 3 000 євро, має автомобіль марки Тойота, подорожує за кордон, одружився вдруге, святкував весілля в елітних закладах, придбав двокімнатну квартиру в елітній новобудові, купує собі телефони останніх моделей, годинники, грає у більярд, відвідує з друзями ресторани, дорого вдягається (а.с. 2-5).

Відповідач вимоги позивача не визнав та обґрунтував свої заперечення такими обставинами.

Позивачем не доведено зміни її матеріального, сімейного стану та стану здоров`я, а витрати на розвиток дитини, відвідування басейну, лікування і реабілітацію в розумінні сімейного законодавства є додатковими витратами і їх понесення не є підставою для збільшення розміру аліментів. На час розгляду справи відповідач офіційно не працює і рівень його доходів не дає можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Окрім того після ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилось сімейне становище відповідача, оскільки 29.09.2017 він зареєстрував шлюб, а 15.02.2019 у нього народилась друга дитина. Є безпідставними і недоведеними ствердження позивача про придбання ним квартири, купівлю коштовних речей та відпочинком на Балі.

Вимоги про стягнення додаткових витрат відповідач також вважає необґрунтованими і недоведеними вказуючи, що їх син є не хворою, а особливою дитиною, яка потребує корекційно-розвиткової роботи з дефектологом, а не медикаментозного лікування. Посилається на те, що позивачем не надано рецептів, які б доводили призначення дитині ліків, до того ж деякі чеки взагалі не підтверджують факт придбання ліків (а.с. 96-100).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

?24.09.2018 позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів та про виклик свідка (1 а.с. 73, 74).

?03.02.2019 позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення виконання ухвали про витребування доказів (а.с. 87).

?19.02.2019 позивачем подано клопотання про витребування доказів (а.с. 94).

?19.02.2019 позивачем подано клопотання про приєднання доказів (а.с. 136).

?20.02.2019 представником відповідача подано відзив на позов (а.с. 96-100).

?21.02.2019 позивачем подано клопотання про приєднання доказів (а.с. 168).

?21.02.2019 представником відповідача подано клопотання про приєднання доказів (а.с. 169).

?03.06.2019 позивачем подано клопотання про витребування доказів, про визнання явки відповідача обов`язковою, заяву про відмову від позову в частині позбавлення батьківських прав та про повернення судового збору (а.с. 183-190).

?05.06.2019 представником третьої особи подано висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 192-193)

?05.06.2019 сторонами подано заяви про закінчення розгляду справи у їх відсутність на підставі поданих ними доказів (а.с. 199, 200).

ІІІ. Процесуальні дії суду.

?31.10.2019 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання та витребування доказів (а.с. 79-81).

?27.02.2019 постановлено ухвалу про витребування доказів за клопотанням позивача, доданим до позовної заяви, протокольними ухвалами задоволено клопотання сторін про приєднання доказів, залишено без розгляду клопотання позивача про витребування доказів, закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с. 177-178, 180).

?05.06.2019 постановлено ухвали про закриття провадження у справі в частині вимог про позбавлення батьківських прав та про залишення без задоволення клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 197, 198).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

11.11.2011 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_6 (а.с. 21).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.07.2015 шлюб сторін розірвано (а.с. 8).

Після розірвання шлюбу дитина залишилась з матір`ю.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2015 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1 500 грн. (а.с. 8).

Зі змісту цього рішення вбачається, що відповідач повністю визнавав позов, на той час він не був офіційно працевлаштований, працював в таксі на власному автомобілі і не мав інших утриманців.

Судом встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів сину сторін діагностували затримку психічного розвитку, загальний недорозвиток мовлення ІІ рівня, дизартрію середнього ступеня важкості, що підтверджується наданими позивачем медичними документами (а.с. 11- 20, 22-33).

У 2016 р. за направленням лікаря-консультанта дитина двічі проходила стаціонарне лікування в Київській психоневрологічній лікарні № 2, за результатами якого було рекомендовано загальнозміцнюючі препарати та процедури, заняття з педагогом та логопедом, масаж, логоритміку, навчання в логопедичному дитячому садку, монтессорі-терапію та прийом медичних препаратів, а саме: тенотен, нейровітан, когнум, магне В 6 (а.с. 11, 12).

Згідно з висновком лікаря-психіатра від 20.02.2017 дитині рекомендоване навчання в логопедичному дитячому садку та медикаментозна терапія (а.с. 32).

У 2016-2017 роках дитина двічі проходила лікування в стаціонарі денного перебування Мовного центру при психіатричній лікарні, неодноразово обстежувалась лікарями та психологами, які дійшли висновку, що хлопчику показані корекційно-розвиткові заняття, психологічний супровід та подальше діагностичне вивчення.

У 2017 р. у зв`язку з проявами неврологічної симптоматики дитина проходила лікування в неврологічному відділенні дитячої лікарні та була поставлена на облік до лікаря-невролога.

На виконання наданих рекомендацій дитина відвідує логопедичний садок, заняття з психологом, логопедом, періодично проходить курси масажу, що відповідачем не оспорюється.

Позивачем надано докази, які підтверджують факт придбання у 2018 р. медичних препаратів для дитини, а саме: нотта, нормікінд, заспокійливий збір, ніфуроксазид, регідрон, атоксил, кіндінорм, ніцетил, загальною вартістю 2 695,57 грн. (а.с. 54).

Належних доказів придбання препаратів гамалате та пантагон на суму 829,85 грн. суду не надано.

Як встановив суд, у 2017 р. відповідач одружився вдруге (а.с. 104), а ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилася друга дитина - дочка ОСОБА_9 (а.с. 170).

З пояснень відповідача вбачається, що офіційно він не працевлаштований, проте наведені позивачем та підтверджені належними і допустимими доказами і частково визнані або не спростовані відповідачем обставини, а саме те, що він працює за кордоном, неодноразово здійснював подорожі за кордон з туристичною метою, святкував весілля у дорогих закладах, має у власності автомобіль Тойота, дають підстави вважати, що він має дохід, достатній для забезпечення його способу життя та нової родини.

V. Оцінка суду.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 цього Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже за змістом цієї правової норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

За приписом ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом… .

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки.

Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення національного та міжнародного сімейного законодавства, суд визнає обґрунтованими доводи позивача про те, що лікування і корекція виявленої у дитини затримки психічного розвитку потребує тривалого часу і значних матеріальних затрат, а тому доходить до висновку про недостатність визначеного судом розміру аліментів для забезпечення усіх потреб дитини.

Окрім того суд враховує, що внаслідок несприятливої економічної ситуації та інфляційних процесів за останні чотири роки вартість життя в Україні значно зросла, що є ще одним аргументом, який свідчить на користь доводів позивача про недостатність коштів, які сплачуються відповідачем для утримання дитини.

Доводи відповідача про зміну його сімейного стану заслуговують на увагу, однак з огляду на те, що у разі невжиття на даному етапі усіх можливих заходів для корекції розвитку дитини можуть настати незворотні наслідки, при вирішенні цього спору суд надає перевагу позиції позивача.

За таких обставин суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментних зобов`язань відповідача на утримання сина до 4 000 грн.

Такий розмір аліментів становить приблизно четверту частину статистично визначеної середньої заробітної плати працівника у м. Києві (за квітень 2019 р. -15 876 грн.) і є, на думку суду, цілком розумним і справедливим.

Положення ст. 191 СК України щодо часу присудження аліментів на дані правовідносини не поширюються, а тому відповідач повинен сплачувати збільшений розмір аліментів від дня набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи вимогу про стягнення додаткових витрат, суд керується нормою ч. 1 ст. 185 СК України, яка встановлює, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Незважаючи на заперечення відповідача, суд з урахуванням встановлених дитині діагнозів вважає доведеним, що у зв`язку з хворобою дитини у 2018 р. позивач понесла витрати на придбання медичних препаратів в загальному розмірі 2 695,57 грн.

У сімейному законодавстві діє принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від розірвання шлюбу між батьками і проживання їх окремо від дитини (ст. 141 СК України), а відтак за загальним правилом участь батьків у додаткових витратах на дитину теж повинна бути рівною.

Отже, з огляду на встановлені обставини, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача половини суми, викликаної хворобою дитини, що становить 1 347,79 грн.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Незважаючи на те, що позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів та оплату додаткових витрат на дитину звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач оплатила ці вимоги судовим збором в розмірі 704,80 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд не вбачає підстав для повернення позивачу сплаченого судового збору, а покладає його на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року.

Від дня набрання рішенням законної сили стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 4 000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в сумі 1 347 гривень 79 копійок та судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок, а усього 2 052 гривні 59 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне рішення складене 05.06.2019.