Справа № 617/1841/18
Провадження № 2-к/617/1/19
У Х В А Л А

іменем України

29 травня 2019 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вовчанську Харківської області клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Горецького району Могильовської області Республіки Білорусь про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до компетентного суду України із клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Горецького району Могильовської області Республіки Білорусь від 27 вересня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 відсотків від всіх видів заробітку та (або) доходу боржника щомісячно, з 29 травня 2018 року та до досягненням дитиною повноліття.

Заявник в судове засідання не з`явилась, сповіщалась судом про час та місце розгляду клопотання завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, сповіщався про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, проти його задоволення не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 467 ЦПК України, неявка сторін не є перешкодою для розгляду клопотання, оскільки будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі, якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Як зазначено у ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем (перебування) або місцезнаходженням боржника.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів)…» суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Між Україною та Республікою Білорусь, як членами ОСОБА_4 укладено Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (далі Конвенція). Конвенцію ратифіковано із застереженнями Законом № 240/94-ВР.

Відповідно до ст. 6 вказаної Конвенції, Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Стаття 51 Конвенції вказує, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін:

а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань (далі - рішень);

б) рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 53 Конвенції, клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. До клопотання додаються:

а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення;

б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена;

в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання;

г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Клопотання про дозвіл примусового виконання рішення і прикладені до нього документи забезпечуються завіреним перекладом на мову запитуваної Договірної Сторони або на російську мову.

Клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року за № 1092/5/54 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за № 573/15264, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні; клопотання заінтересованої особи про визнання і виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу (іноземне клопотання) подається безпосередньо до суду України з урахуванням пункту 5.3 цієї Інструкції.

Як встановлено під час судового розгляду, рішенням суду Горецького району Могильовської області Республіки Білорусь від 27 вересня 2018 року присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25 відсотків від всіх видів заробітку та (або) доходу боржника щомісячно, але не менше 50 відсотків бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, з 29 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з довідок судді суду Горецького району Могильовської області Республіки Білорусь, вказане судове рішення набрало законної сили 13 жовтня 2018 року і підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів. Вказане судове рішення в частині стягнення аліментів на території Республіки Білорусь не виконувалося.

Згідно повідомлення Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області № 177 від 04 лютого 2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання зазначеного вище рішення іноземного суду в частині стягнення аліментів, передбачених ст. 468 ЦПК України, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 , зокрема визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Горецького району Могильовської області Республіки Білорусь від 27 вересня 2018 року, яке набрало чинності 13 жовтня 2018 року, в частині стягнення аліментів.

Враховуючи, що порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання, тому відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 462-469 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Горецького району Могильовської області Республіки Білорусь про стягнення аліментів - задовольнити.

Визнати рішення суду Горецького району Могильовської області Республіки Білорусь від 27 вересня 2018 року, яке набрало законної сили 13 жовтня 2018 року, в частині стягнення аліментів.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Горецького району Могильовської області Республіки Білорусь від 27 вересня 2018 року, яке набрало законної сили 13 жовтня 2018 року, в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Петровське Вовчанського району Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт НОМЕР_1 , і.н. НОМЕР_2 , виданий 20 червня 2014 року Горецьким РВВС Могильовської області), проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 відсотків всіх видів заробітку та (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи з 29 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення виконувати на території України з часу набрання ухвалою суду законної сили.

Рішення в частині платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вовчанський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи Апеляційному суду Харківської області до або через Вовчанський районний суд Харківської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ін. НОМЕР_3 .

Боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя -