Постанова

Іменем України

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 755/11743/17-ц

провадження № 61-28174св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук Ірина Аркадіївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року у складі головуючого-судді Астахової А. А. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2018 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Левенця Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та просив: визнати удаваним договір дарування 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , укладений 16 січня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; перевести на ОСОБА_1 права та обов`язки покупця за фактично укладеним 16 січня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договором купівлі-продажу 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , визначену сторонами у пункті 2 оспорюваного договору вартість вказаної частини квартири у розмірі 7 700 грн, перерахувавши її з депозитного рахунку суду, які були внесені позивачем.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позов необхідно залишити без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки позивач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що суд першої інстанції постановив законну і обґрунтовану ухвалу про залишення позову без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У травні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, справу направити для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд незаконно залишив позов без розгляду, оскільки позивач просив залишити без розгляду позов пред`явлений лише до одного з відповідачів, а саме до ОСОБА_4 , а суд залишив без розгляду і до інших відповідачів про що він не заявляв. Апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вказаних порушень не усунув та не скасував незаконну ухвалу.

Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У серпні 2018 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає. При цьому зазначено, що в матеріалах справи міститься власноручно написана заява ОСОБА_1 в якій останній просить позов залишити без розгляду. Інших вимог вказана заява не містить.

ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив у якій зазначив про те, що обставини на які посилається ОСОБА_4 у відзиві не відповідають дійсності, а також не спростовують доводів касаційної скарги.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

За змістом правил частини першої та третьої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимоги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень передбачені у статті 263 ЦПК України, за якою судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив висновок, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам законності та обґрунтованості, визначеним у статті 263 ЦПК України, касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отримавши 29 січня 2018 року від позивача заяву про залишення позовної заяви без розгляду (том 1, а. с. 107), суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення цієї заяви та залишення без розгляду позову на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що він просив залишити без розгляду позов пред`явлений лише до ОСОБА_4 спростовується змістом заяви, яку власноруч написав сам позивач.

Апеляційний суд перевірив ці доводи і правильно зазначив про те, що зі змісту заяви ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду вбачається, що останній у зв`язку з упередженістю головуючого судді Астахової О. О., яка відмовила позивачу у абсолютному праві на заміну відповідача ОСОБА_4 на іншого співвідповідача, стосовно чого позивачем подано клопотання від 29 січня 2018 року, внаслідок чого позивач не бажає отримати заяву від відповідача ОСОБА_4 щодо відшкодування збитків з позивача за необґрунтовані позовні вимоги до ОСОБА_4 , тому позивач не бачить іншого виходу, як залишити позовну заяву без розгляду для усунення від розгляду справи упереджений та некомпетентний суд та для забезпечення позивачу можливості реалізувати своє право визначитися хто саме є відповідачем по справі, тому просив залишити позовну заяву по справі № 755/11743/17 без розгляду.

Крім того, апеляційним судом досліджувався звукозапис судового засідання від 29 січня 2018 року з якого вбачається, що позивач подав та оголосив заяву про залишення позовної заяви без розгляду в цілому, не уточнюючи коло відповідачів чи частину позовних вимог.

Таким чином доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, висновок судів ґрунтуються на вимогах законодавства, і з цими висновками погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик