Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 338/75/16-ц

провадження № 61-5853св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум»,

представник позивача- ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня

2016 року в складі судді Битківського Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2016 року в складі колегії суддів: Горблянського Я. Д., Матвієвського Р. Й., Соколовського В. М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 15 грудня 2005 року між акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 99/05/14-N, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 24 000,00 доларів США, зі сплатою 14 % річних, строком до 14 грудня 2020 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за указним кредитним договором, між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання взяла на себе обов'язок відповідати перед банком солідарно за виконання боржником узятих на себе обов'язків.

У зв'язку із неналежним виконанням своїх кредитних зобов'язань, станом на

06 січня 2016 року, утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 366,59 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом -

8 040,00 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом -

2 192,53 доларів США, заборгованості за відсотками - 123,36 доларів США та простроченої заборгованості за відсотками - 10,70 доларів США, а також штрафні санкції - 35 106,60 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 15 грудня

2005 року № 99/05/14 у розмірі 10 366,59 доларів США та штрафних санкцій - 35 109,60 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області

від 25 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що непогашення відповідачем кредитної заборгованості починаючи з серпня 2014 року по травень 2015 року відбувалось з вини кредитора, а не боржника, оскільки банк, у порушення умов кредитного договору, не надіслав боржнику у встановленому порядку повідомлення про нові реквізити для погашення боргу, чим позбавив боржника можливості вчасно сплачувати чергові внески на погашення кредиту, а тому у банка були відсутні підстави для дострокового стягнення кредитної заборгованості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2016 рокуПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 338/75/16-ціз Богородчанського районного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2018 року дану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності. Ухвалюючи оскаржувані рішення суди попередніх інстанції не застосували до спірних правовідносин положення Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не врахували того, що зі сторони банку було дотримано усіх вимог законодавства, зокрема після отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліценції та ліквідацію банку позивачем було розміщено інформацію про це на своїй офіційній сторінці у мережі інтернет, а також здійснено публікацію в газеті «Голос України». Також, у порушення вимог статей 212 - 214 ЦПК України 2004 року, належним чином не надали правової оцінки пунктам 3.2.2 та 5.3 кредитного договору та у зв'язку із чим не врахували, що на момент пред'явлення позову відповідач мав прострочену заборгованість, а тому банк з урахуванням положень статті 1050 ЦК України, умов кредитного договору (пункт 3.2.2) та за наявності відповідних правових підстав скористався своїм правом вимоги на дострокове погашення всієї суми. Крім того, неповідомлення боржника про зміну реквізитів для сплати коштів на погашення кредиту не може бути підставою для відмови у позові, а може лише впливати на визначення розміру боргу, отже не виконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання взятих на себе зобов'язань взагалі.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У січні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 15 грудня 2005 року між акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та

ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 99/05/14-N, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 24 000.00 доларів США, строком до 14 грудня 2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі

14 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 15 грудня 2005 року

№ 22, відповідно до умов якого остання поручилась перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до пункту 3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язань.

Пунктом 3.2.5 кредитного договору передбачено, що банк має право стягувати з позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору.

Пунктом 3.1 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань за договором кредиту та даному договору боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим до позовної заяви, станом на

06 січня 2016 року вона склала 10 366,59 доларів США, із яких: заборгованості за кредитом - 8 040,00 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом - 2 192,53 доларів США, заборгованості за відсотками - 123,36 доларів США та простроченої заборгованості за відсотками - 10,70 доларів США, а також штрафні санкції - 35 106,60 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» № 49 з 16 червня 2014 року розпочалась процедура ліквідації ПАТ «Банк Форум».

19 червня 2014 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» було відкрито накопичувальний рахунок у Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області та інформацію про актуальні реквізити накопичувальних рахунків розміщено у загальному доступі на офіційному веб-сайті позивача, а також відповідну інформацію опубліковано у газеті «Голос України» від 20 червня 2014 року № 117 (5867).

07 квітня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» на адресу позичальника

ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 направлялись вимоги про дострокове виконання своїх зобов'язань за договором поруки та кредитним договором протягом 7 робочих днів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Банк у стані тимчасової адміністрації та ліквідації у своїй діяльності керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 14 вересня 2012 року за

№ 1581/21893 (далі - Положення).

Згідно із підпунктом 2.18 пункту 2 розділу V Положення в редакції від 11 квітня 2014 року уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку з дня її призначення вживає таких заходів: здійснює відкриття накопичувального рахунку.

Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 розділу V Положення з метою забезпечення процедури ліквідації уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті (за необхідності) в територіальному управлінні Національного банку України (далі - НБУ) або в Операційному управлінні НБУ.

Частинами першою та другою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено обов'язок Фонду не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розмістити інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, а також здійснити опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду в газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Разом з тим за змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають iз суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку (частина перша цієї статті).

Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов'язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга статті 613 цього Кодексу).

При цьому, неповідомлення боржника про зміну реквізитів банку для сплати коштів на погашення кредиту не може бути підставою для відмови у позові, а може впливати на визначення розміру боргу, тобто невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання взятих на себе зобов'язань взагалі.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Отже, дійшовши помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з підстав того, що внаслідок неповідомлення кредитором про зміну порядку погашення кредиту відповідач не міг виконувати свої зобов'язання за кредитним договором щодо сплати чергових платежів у зв'язку з невчиненням кредитором певних дій, що підпадає під ознаки прострочення кредитора, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, спір по суті не вирішив, не дослідив наданого банком розрахунку заборгованості та усіх його складових, унаслідок чого не визначився з дійсним обсягом відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, враховуючи те, що банк звернувшись до боржника та поручителя з достроковою вимогою від 07 квітня 2015 року про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором та договором поруки змінив строк виконання такого зобов'язання.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлені, а тому судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задовольнити частково.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області

від 25 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило