Справа № 203/3105/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року Кіровського районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Казака С.Ю.,

при секретарі судового засідання Дикаленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, належність правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2019 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник із вищевказаною заявою окремого провадження, в якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності заявнику виданих на ім`я ОСОБА_2 (мова оригіналу російська мова) правовстановлюючих документів трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 02 серпня 1978 року, а також Атестату №1934 від 15 липня 1978 року про закінчення повного курсу технічного училища за професією друкар високого друку. В обґрунтування своєї заяви заявник послався на те, що у вказаній трудовій книжці, Атестаті, а також паспорті громадянина України на ім`я заявника допущена розбіжність в написанні по батькові останнього російською мовою « ОСОБА_3 » в трудовій книжці та атестаті, «Иллич» в паспорті громадянина України, що на думку заявника викликано помилкою при перекладі його по батькові з української на російську мову. Необхідність встановлення заявленого юридичного факту заявником мотивована неможливістю оформлення ним пенсії за віком. Вказуючи, що вимоги заяви та викладені в ній фактичні обставини підтверджуються наданими заявником письмовими доказами низкою документів та довідок, заявник просив суд задовольнити його заяву в повному обсязі.

В судове засідання учасники розгляду справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та з посиланням на підтримання вимог поданої ним заяви.

За викладених обставин суд, керуючись положеннями ст.ст.211, 223, 247, 294 ЦПК України, вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи за відсутності її учасників, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи окремого провадження, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 15 липня 1978 року Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті на ім`я ОСОБА_1 видано Атестат №1934 про те, що він 01 вересня 1976 року вступив до технічного училища №7 м. Дніпропетровська і 15 липня 1978 року закінчив повний курс технічного училища за професією друкар високого друку, випускні кваліфікаційні екзамени склав з оцінкою відмінно, в зв`язку із чим ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію друкаря високого друку четвертого розряду. Вказаний Атестат заповнено двома мовами українською та російською. При цьому російською мовою по батькові особи, на ім`я якої видано Атестат, вказано як « ОСОБА_4 ». Викладені обставини підтверджуються копією відповідного Атестату (а.с.16).

02 серпня 1978 року була заповнена трудова книжка НОМЕР_1 на ім`я (мова оригіналу російська мова) « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта середня. Перший запис у вказаній трудовій книжці містить посилання про навчання власника трудової книжки в технічному училищі №7 поліграфістів з вересня 1976 року по липень 1978 року, запис зроблено на підставі відповідного Атестату. Крім того, згідно останнього запису в трудовій книжці її власник працює з 31 березня 2016 року в ТОВ «Комплекс» на посаді друкаря плоского друку. Викладені обставини підтверджуються копією відповідної трудової книжки (а.с.11-15).

Відповідно до довідок ТОВ «Комплекс» від 26 серпня 2019 року №2/08 та №3/08 заявник дійсно працює у вказаному товаристві друкарем плоского друку, а вищевказана трудова книжка НОМЕР_1 була видана заявнику товариством, як його роботодавцем, на період оформлення заявником пенсії (а.с.17, 18).

Згідно ж копії паспорту громадянина України, виданого на ім`я заявника, його прізвище, ім`я та по батькові українською мовою вказано як « ОСОБА_1 », а дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , що повністю збігається з написанням тією ж мовою прізвища, ім`я та по батькові власника згаданого вище Атестату №1934, а російською мовою в паспорті зазначено як « ОСОБА_2 », що відповідно виключно в частині написання однієї літери в по батькові відрізняється від написання також російською мовою по батькові власника вказаних Атестату та трудової книжки. Дані обставини підтверджуються копією паспорту заявника (а.с.7-9).

В картці фізичної особи-платника податків прізвище, ім`я та по батькові заявника вказано українською мовою як « ОСОБА_1 » (а.с.10).

Правовідносини із встановлення факту, що має юридичне значення, і який просить встановити заявник, врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», ЦПК України, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок подання), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок підтвердження).

Так, відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом норм ст.ст.1, 2, 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Видом державної пенсії є трудові пенсії, різновидом яких є пенсії за віком. Право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Аналогічне положення містить п.1 Порядку підтвердження, яким також визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Положеннями п.4.7 Розділу IV Порядку подання визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Пунктом 26 Порядку підтвердження встановлено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Відповідно ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Нормою ст.315 ЦПК України закріплено перелік фактів, що мають юридичне значення, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження, де серед іншого зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В пункті 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року Пленумом Верховного Суду України роз`яснено, що суд може встановлювати факт належності особі і такого документу як трудова книжка, а також інших документів про трудовий стаж.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достатніми та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення. Правова позиція суду та прийняте на її підставі рішення ґрунтуються на встановленій в судовому засіданні доведеності заявленого заявником факту належності йому трудової книжки НОМЕР_1 (дата заповнення згідно першої її сторінки 02 серпня 1978 рік), а також Атестату №1934 від 15 липня 1978 року. Такий висновок, в свою чергу, зумовлений тим, що записані російською мовою прізвище, ім`я та дата народження заявника в паспорті громадянина України повністю збігаються із такими ж персональними даними, вказаними російською мовою у трудовій книжці НОМЕР_1 , а також в Атестаті №1934 від 15 липня 1978 року (за виключенням дати народження, оскільки графа дата народження в Атестаті взагалі відсутня). Крім того, повністю збігаються прізвище, ім`я та по батькові заявника, вказані українською мовою в паспорті громадянина України та в Атестаті №1934 від 15 липня 1978 року. Натомість, розбіжність в написанні персональних даних особи, на ім`я якої видано всі три вищевказані правовстановлюючі документі, полягає лише в одній букві в по батькові, а саме: в написанні російською мовою в паспорті громадянина України по батькові як «Иллич» замість « ОСОБА_5 », як зазначено в трудовій книжці та Атестаті, що по суті є варіацією написання одного і того ж по батькові. Відтак, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що в трудовій книжці НОМЕР_1 наявний запис із посиланням на Атестат, що додатково вказує на належність цих обох документів одній особі, якою з огляду на вищевикладене безсумнівно є заявник, приймаючи до уваги наявність саме у заявника оригіналів обох вказаних документів, на підставі яких він здійснює свою трудову діяльність, однак з огляду на фактичну встановлену судом розбіжність в написанні по батькові заявника останній позбавлений можливості реалізувати своє право на державне пенсійне забезпечення за віком, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даної заяви окремого провадження в повному обсязі.

За таких обставин, оскільки встановлення факту належності заявнику правовстановлюючих документів необхідне для можливості підтвердження ним свого трудового стажу для подальшого оформлення пенсії за віком, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви окремого провадження та доведеність викладених в ній фактичних обставин, що зумовлює необхідність задоволення такої заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.46, 124 Конституція України, ст.ст.1, 2, 12, 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.4.7 Розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, ст.ст.293, 294, 315, 316, 318, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, належність правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 13 червня 2001 року, місце проживання АДРЕСА_1 ), двох правовстановлюючих документів:

-трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення згідно першої її сторінки 02 серпня 1978 рік, оформленої на ім`я (мова оригіналу російська мова) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-Атестату №1934, виданого на двох мовах (українській та російській) 15 липня 1978 року Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті на ім`я ОСОБА_1 українською мовою ( ОСОБА_2 російською мовою).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 08 жовтня 2019 року.

Суддя С.Ю. Казак