ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4049/19 Справа № 191/1770/18 Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал",

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження рухомим майном шляхом зняття заборони (арешту), -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2018 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження рухомим майном шляхом зняття заборони (арешту).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження рухомим майном шляхом зняття заборони (арешту) - задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні права розпорядження рухомим майном належним на праві власності ОСОБА_1 автомобілем марки КІА, модель СЕRАТО, номер об`єкта НОМЕР_5, номер державної реєстрації НОМЕР_1 шляхом зняття заборони (арешту) накладеного 03.03.2007 року АКІБ «УкрСиббанк» код 09807750 ОСОБА_4 , економістом 1 кат МВЗ УКР СРД АКІБ УкрСиббанк.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати у сумі 234 грн. 93 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати у сумі 234 грн. 93 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 ІПН: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 234 грн. 93 коп.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" просить скасувати рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Відзивів на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що з наданих позивачем доказів, які є належними та допустимими, вбачається добросовісне та розумне здійснення свого права на придбання рухомої речі за загальними положеннями про купівлю - продаж щодо предмету, щодо форми договору, його відкупності, строків передачі рухомої речі, державної реєстрації транспортного засобу, безперервним користуванням, володінням тощо. ОСОБА_1 має всі підстави для усунення перешкод у здійсненні права власності, а саме розпоряджатися належним ОСОБА_1 транспортним засобом, шляхом зняття заборони накладеної 03.03.2007 року.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії договору купівлі - продажу транспортного засобу № 00521/04/0541/2016 від 08.07.2016 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 автомобіль марки КІА, модель СЕRАТО (а.с. 22).

З інформаційного листа ТСЦ 1247 РСЦ МВС в Дніпропетровській області вбачається, що станом на 24.04.2018 року автомобіль марки КІА, модель СЕRАТО, номер об`єкта НОМЕР_5, номер державної реєстрації НОМЕР_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі - продажу ( а.с. 21).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки КІА, модель СЕRАТО, номер об`єкта НОМЕР_5, номер державної реєстрації НОМЕР_1 значиться ОСОБА_1 ( а.с. 11).

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 14.04.2018 року на автомобіль марки КІА, модель СЕRАТО, номер об`єкта НОМЕР_5, номер державної реєстрації НОМЕР_1 накладено арешт за кредитним договором № 0 від 02.03.2007 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 ( а.с. 23).

Договір факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» з додатками свідчить, що право вимоги за зобов`язанням, яке виникло на підставі Договору споживчого кредиту та заставу майна № 0 від 02.03.2007 укладеного з ОСОБА_3 перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс», яке є правонаступником ( а. с. 48-55, 56-68).

Згідно копії протоколу № 01/08-2018 від 01.08.2018 року Загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» відбулось перейменування товариства на ТОВ «Вердикт Капітал».

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданням Цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення Цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення, при у обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України встановлено правила належності доказів, які визначають об`єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, при цьому, правила належності доказів спрямовані, насамперед, на досягнення процесуальної економії через усунення з судового розгляду доказів, які не мають значення для вирішення справи.

Статтею 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 Цивільного кодексу України визначено - заставу як спосіб забезпечення зобов`язань, в силу яких кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставного майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтями 598, 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином на підставах встановлених договором або законом, а ч.2 ст. 589 Цивільного кодексу України визначено право заставодержателя задовольнити за рахунок предмета застави в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

З даного визначення вбачається, що заставодержатель має переважне право на майно, яке перебуває у нього в заставі, заставодержатель має право звернення стягнення на заставлене майно, при цьому, звертаючись до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» який передбачає, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави), належить виключно Кредитору - Заставодержателю (ч. 20 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, при цьому, реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Із аналізу, наведених норм матеріального права випливає, що застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, вона встановлена для гарантування майнових Інтересів кредитора - заставодержателя і сама по собі є не зобов`язанням, а способом забезпечення вже існуючого зобов`язання.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з Договору застави транспортного засобу за №61808 від 02 березня 2007 року, який був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 , право вимоги за яким разом з Кредитним договором № 0 від 02 березня 2007р. згідно ст. 512 Цивільного кодексу України набуло ТОВ «Кредекс Фінанс" (правонаступникТОВ «Вердикт Капітал»), зокрема, передбачено, що

- предметом застави виступає - транспортний засіб: марки KIA, модель CЕРАТО, 2007 пуску, седан В, сірого кольору, кузов номер НОМЕР_4 (пп. 1.4.2. п. 1.4. р. 1 Договору застави);

- заставодавцю забороняється розпоряджатися Предметом застави (наступна застава, ана предмета застави в оренду, найм, позичку, лізинг, інше користування тощо) без письмової згоди Заставодержателя (п. 1.6. p. 1 Договору застави);

- застава розповсюджується на всі приналежності Предмету застави та на всі невід`ємні майна поліпшення, складові частини та внутрішні системи, що існують на момент опалення цього Договору та виникнуть у майбутньому (п. 1.7. р. 1 Договору застави);

- у разі належного виконання всіх зобов`язань по Кредитному договору в повному обсязі Заставодержатель зобов`язується виключити запис про обтяження предмету застави з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (пп. 2.2.3. п. 2.2. p. 2 Договору застави).

Статтею 27 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі, або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. ч. 1, 2 ст. 590 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином.

Отже, застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, а отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». (Справа Верховного Суду України №6-7цс13 від 03.04.2013р.).

За таких обставин, судом першої інстанції необґрунтовано встановлено факт про те, що ОСОБА_3 отримав у AT «УкрСиббанку» у 2007 р. гроші в сумі 16800 доларів США, а не згаданий автомобіль, пізніше, коли інфляція загальновідома з осені 2009 року привела до катастрофічного падіння гривні, то він не міг сплачувати доларовий кредит та визначені проценти, рішенням суду, дати якого він не пам`ятає було накладено арешт на все майно, яке йому належало, для забезпечення повернення грошей банку, цьому, коли та хто саме вносив дані до Державного реєстру обтяжень на рухоме майно йому невідомо, але при продажу автомобіля весною 2016 року ОСОБА_2 заборона була відсутня.

Також, змістом Договору про надання споживчого кредиту №0 від 02 березня 2007р., зокрема, п. 1.4. яким передбачено, що кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю), а саме на придбання автомобіля марки: KIA, модель: СЕРАТО, а так/само, п. 2.1. передбачено, що у забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за даним договором Банком приймається застава транспортного засобу згідно Договору застави №61808 від 02 березня 2007 року.

Враховуючи зазначене та те, що обтяження заставою транспортного засобу було зареєстровано в ДPOPM - 03.03.2007р., при цьому, застава виникла з моменту укладення договору застави, тобто - з 02 березня 2007р., що в даному випадку свідчить про те, що заставний автомобіль відчужувався і придбавався в період дії зареєстрованого обтяження, що свідчить про те, що позивач - ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем транспортного засобу, при тому, що кредитне зобов`язання на даний час ОСОБА_3 перед Кредитором не погашене.

Взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, але AKIБ «УкрСиббанк» згідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстрував право застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, при цьому, згідно ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України.

А тому, до нового кредитора та заставодержателя - ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли права первісного кредитора - АКБ «УкрСиббанк» ПАТ «УкрСиббанк») в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі і дата виникнення та реєстрації застави, що свідчить про те, що заставний автомобіль набув правового режиму обмеженого в цивільному обороті.

Вищенаведене свідчить про те, що Позивач набув заставний транспортний засіб з обтяженням за відсутності договірних, або будь - яких інших домовленостей з Кредиторами - Заставодержателями (ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кредекс Фінанс»), оскільки, наведені Кредитори на відчуження заставного автомобіля згоди не надавали, в зв`язку з чим, позовні вимоги недобросовісного набувача заставного автомобіля - Харитонюк О.О. задоволенню не підлягали.

Отже, статус сторін у правовідносинах існує до моменту виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України припиняються, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" підлягає задоволенню, а рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року необхідно скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження рухомим майном шляхом зняття заборони (арешту) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2881,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" - задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження рухомим майном шляхом зняття заборони (арешту) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2881,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича