ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5916/19 Справа № 175/60/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи - головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, громадська організація "Садівниче товариство "Елеватор", Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи - головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, громадська організація "Садівниче товариство "Елеватор", Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та визнання права власності на земельну ділянку, згодом уточнив позовні вимоги.

Вказував, що приблизно з 1993 року ОСОБА_4 була членом садівничого товариства «Елеватор», у зв`язку з чим їй надано земельну ділянку НОМЕР_8 площею 0,12 га. В 1995 році ОСОБА_4 подала до Кіровської селищної ради заяву на приватизацію даної земельної ділянки, після чого, 18 травня 1994 року за рішенням 19 сесії XXI скликання Кіровської селищної Ради народних депутатів, останній передано у приватну власність для ведення садівництва на території громадської організації «Садівниче товариство «Елеватор» в сел.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, земельну ділянку площею 0,12 га, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3270 від 04 серпня 1995 року.

Посилався на те, що приблизно в квітні 2007 року його син ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_4 про придбання земельної ділянки НОМЕР_8 в садівничому товариства «Елеватор» Кіровської селищної ради Дніпропетровської області. При цьому, ОСОБА_4 попросила провести розрахунок відразу, так як їй потрібні були гроші терміново, а вона в свою чергу напише на ім`я ОСОБА_5 довіреність на управління та продаж від її імені даної земельної ділянки.

Зазначав, що 09 серпня 2007 року, виступаючи від імені ОСОБА_4 , у володінні якої перебувала земельна ділянка НОМЕР_8 в садівничому товариства «Елеватор», ОСОБА_5 діючі за довіреностю від власника, продав дану ділянку йому - ОСОБА_2 , цільове призначення даної земельної ділянки - для ведення садівництва. При передачі документів на вказану земельну ділянку ОСОБА_4 передала і державний акт на земельну ділянку НОМЕР_9 від 18 травня 1994 року, який записаний в книзі реєстрації Державних актів на земельні ділянки в Кіровській селищній раді №3270.

Вказував також на те, що приблизно на початку листопада 2013 року його синові ОСОБА_5 на мобільний телефон передзвонила садівник і повідомила про те, що земельна ділянка, а також ділянки ще багатьох людей, незаконно передані у власність стороннім особам, без узгодження даного рішення зі справжніми власниками земельних ділянок. Через деякий час йому від сина стало відомо, що власником його ділянки є ОСОБА_1 , яка є донькою члена правління СТ «Елеватор» ОСОБА_6

Зазначав також, що на виконання листа прокуратури Дніпропетровського району Дніпропетровської області інспекцією проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при повторному наданні у власність земельної ділянки на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за результатами якої встановлено, що інформація щодо припинення в установленому порядку права власності на земельну ділянку НОМЕР_8 на території садівничого товариства «Елеватор» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та зарахування її до земель державної власності, відсутня.

На підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 03 березня 2010 року №916-р та розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 30 березня 2010 року №1358-р, земельну ділянку НОМЕР_8 площею 0,12 га на території садівничого товариства «Елеватор» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області повторно передано у власність ОСОБА_1 для ведення садівництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, номер державної реєстрації 62.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд:

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_8 серії НОМЕР_5 , виданий 04 червня 2010 року відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_1 та скасувати його державну реєстрацію;

- скасувати державну реєстрацію речового права на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,12 га на території садівничого товариства «Елеватор» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_6 , за ОСОБА_1 , виключити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності;

- визнати за ОСОБА_2 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , право власності на земельну ділянку, площею 0,12 га, з кадастровим номером НОМЕР_6 , яка призначена для ведення садівництва, яка розташована на території садівничого товариства «Елеватор» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області;

- витребувати з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,12 га, з кадастровим номером НОМЕР_6 , яка призначена для ведення садівництва, яка розташована на території садівничого товариства «Елеватор» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_8 серії НОМЕР_5 , виданий 04 червня 2010 року відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_1 та скасовано його державну реєстрацію.

Скасовано державну реєстрацію речового права на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,12 га на території садівничого товариства «Елеватор» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_6 , за ОСОБА_1 , виключено із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 0,12 га, з кадастровим номером НОМЕР_6 , яка призначена для ведення садівництва, яка розташована на території садівничого товариства «Елеватор» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку земельну ділянку площею 0,12 га, з кадастровим номером НОМЕР_6 , яка призначена для ведення садівництва, яка розташована на території садівничого товариства «Елеватор» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 2.560 грн.

Не погодившись із рішенням місцевого суду ОСОБА_1 . оскаржила його до апеляційного суду, просила, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_8 на території садівничого товариства "Елеватор" Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області видано у повній відповідності до норм законодавства України; позивач не навів жодних обставин, які б свідчили про набуття ним права власності на земельну ділянку НОМЕР_8 у садівничому товаристві "Елеватор"; позивачем не здійснено державну реєстрацію правочину - договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 09 серпня 2007 року та державного акту про право власності на дану земельну ділянку; лише власник має право відповідно до ст.388 ЦК України витребувати майно від добросовісного набувача.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повному обсязі, з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 травня 1994 року за рішенням 19 сесії XXI скликання Кіровської селищної Ради народних депутатів ОСОБА_4 передано у приватну власність для ведення садівництва на території громадської організації «Садівниче товариство «Елеватор» в сел.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, земельну ділянку площею 0,12 га, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3270 від 04 серпня 1995 року (т.1 а.с.14).

09 серпня 2007 року, діючи від імені ОСОБА_4 , у володінні якої перебувала земельна ділянка НОМЕР_8 в садівничому товаристві «Елеватор», ОСОБА_5 , на підставі довіреності від власника, продав спірну ділянку НОМЕР_8 ОСОБА_2 , цільове призначення даної земельної ділянки - для ведення садівництва, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки (т.1 а.с.12).

03 грудня 2009 року ОСОБА_3 , як голова громадської організації «Садівниче товариство «Елеватор», яка є окремою юридичною особою, отримав від ОСОБА_1 , яка є донькою є члена правління громадської організації «Садівниче товариство «Елеватор» ОСОБА_6 , заяву на ім`я голови Дніпропетровської райдержадміністрації щодо передачі земельної ділянки НОМЕР_8 у власність ОСОБА_1 , яка розташована в громадській організації "Садівниче товариство «Елеватор» сел.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,12 га, для ведення садівництва.

В грудні 2009 року ОСОБА_3 отримав заяву на ім`я голови Дніпропетровської райдержадміністрації щодо передачі земельної ділянки НОМЕР_8 ОСОБА_1 та власноручно підписав довідку-підтвердження, згідно якої ОСОБА_1 дійсно є членом громадської організації «Садівниче товариство «Елеватор» і користується земельною ділянкою НОМЕР_8 , площею 0,12 га, яка була надана їй в користування в 2009 році, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи №62/04-392 від 21 серпня 2014 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що заява на ім`я голови Дніпропетровської райдержадміністрації щодо передачі земельної ділянки НОМЕР_8 у власність ОСОБА_1 загальною площею 0,12 га, для ведення садівництва, яка розташована в громадській організації «Садівниче товариство «Елеватор» в сел.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, погоджена головою громадської організації «Садівниче товариство «Елеватор» ОСОБА_3 , разом із розпорядженням голови Дніпропетровської райдержадміністрації, надійшла до TOB «ГЕОТРАСТЗЕМ» для розробки технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

03 березня 2010 року розпорядженням голови Дніпропетровської райдержадміністрації №916-р затверджено технічну документацію, розроблену TOB «ГЕОТРАСТЗЕМ» та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку НОМЕР_8, яка розташована в громадській організації «Садівниче товариство «Елеватор» сел.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,12 га, для ведення садівництва.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року, який ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року залишено без змін, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 900 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 15.300 грн., в дохід держави з позбавленням права обіймати адміністративні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності строком на три роки. Вирок набрав законної сили 29 серпня 2017 року (т.1 а.с.229-236,237-248).

Даним вироком встановлено, що приблизно у грудні 2009 року, точну дату під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , (третя особа по цивільній справі) будучи головою громадської організації "Садівниче товариство "Елеватор", яка є окремою юридичною особою, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, отримав від ОСОБА_7 , яка є його дружиною, заяву на ім`я голови Дніпропетровської райдержадміністрації щодо земельної ділянки НОМЕР_8 ОСОБА_4 , власноручно підписав довідку-підтвердження, згідно якої ОСОБА_1 дійсно є членом громадської організації "Садівниче товариство "Елеватор" і користується земельною ділянкою НОМЕР_8 , площею 0,12 га, яка була надана їй в користування у 2009 році, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи №62/04-393 від 21 серпня 2014 року.

03 березня 2010 року розпорядженням голови Дніпропетровської райдержадміністрації №916-р затверджено технічну документацію, розроблену ТОВ "ГЕОТРАСТЗЕМ", та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку НОМЕР_8, яка розташована в громадській організації "Садівниче товариство "Елеватор" с.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,12 га, для ведення садівництва.

Вказані злочинні дії ОСОБА_3 призвели до того, що 04 червня 2010 року відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_8 , серія НОМЕР_5 , у зв`язку з чим у ОСОБА_1 незаконно виникло право власності на вказану земельну ділянку, а ОСОБА_2 , який 09 серпня 2007 року згідно договору купівлі-продажу від ОСОБА_4 придбав цю ділянку, був позбавлений на законних підставах нею розпоряджатися, внаслідок чого охоронюваним законам правам, свободам та інтересам ОСОБА_2 заподіяні матеріальні збитки на суму 69.840 грн., що підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи №2554-14 від 26 серпня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка незаконно передана у власність відповідачу ОСОБА_1 , чим порушено право власності позивача на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду в частині, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч.ч.1,2 ст.78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.10 ст.79-1 ЗК України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до п.а ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно до ч.ч.3,4 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 ЗК України та ст.126 Закону України «Про Державний земельний кадастр»,право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають:

1) право власності;

2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону;

3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва;

4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що позивач не навів жодних обставин, які б свідчили про набуття ним права власності на земельну ділянку НОМЕР_8 у СТ "Елеватор", зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Кудрявцева Т.М. при посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки 09 серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та при реєстрації права власності, підстав для відмови у посвідченні договору, а також підстав для відмови у реєстрації права власності на спірну земельну ділянку не виявила.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевої Т.М. (т.1 а.с.13) право власності на земельну ділянку НОМЕР_8 в садове товариство "Елеватор" з цільовим призначенням: для садівництва, перейшло від ОСОБА_4 до ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 09 серпня 2007 року, Кудрявцевою Т.М. , приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу за реєстровим №2235.

Відтак, можна дійти висновку, що позивач набув права власності на спірну земельну ділянку з дотриманням передбаченої законом процедури.

Положеннями частини другої статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, за якою право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не передбачена законом.

Встановлено, що спірне майно набуто у власність ОСОБА_2 на підставі відплатного правочину - договору купівлі-продажу, у особи, яка мала право на його відчуження, про що свідчить нотаріальний порядок укладання правочину та його державна реєстрація.

Встановивши, що відповідачами порушено право власності позивача на земельну ділянку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 , скасування його державної реєстрації та скасування державної реєстрації речового права на земельну ділянку за ОСОБА_1 .

Разом з тим, колегія суддів, вважає, що вимога ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку задоволенню не підлягає, оскільки відсутня потреба в такому способі захисту права власності позивача, зважаючи на те, що суб`єктивне право позивача, як власника, підтверджено відповідними доказами (договором купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 09 серпня 2007 року) та не підлягає сумніву.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню в частині задоволення вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності з наступною відмовою у задоволенні вказаної вимоги.

Крім того, зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1.920 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 960 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року в частині задоволення вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи - головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, громадська організація "Садівниче товариство "Елеватор", Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , про визнання права власності на земельну ділянку скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, площею 0,12 га, з кадастровим номером НОМЕР_6 , яка призначена для ведення садівництва та розташована на території садівничого товариства «Елеватор» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, відмовити.

Скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1.920 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 960 грн.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 28 травня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.