ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/3361/18

провадження № 22-ц/4809/929/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дьомич Л.М., Кіселика С.А.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

представник відповідача - адвокат Овчаренко Руслан Вячеславович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Овчаренка Руслана Вячеславовича, який представляє інтереси Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2019 року у складі головуючого-судді Павелко І.Л. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що 24 жовтня 2017 року, близько 14-25 год., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «АUDI-80» 1.88, д/н НОМЕР_1 , по автодорозі Південнйй обхід в м. Кропивницький перед перехрестям на поворот у село Клинці почав здійснювати обгін автомобіля «ТОYОТА», д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 , проявив неуважність, не дотримався інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з цим автомобілем. Після зіткнення автомобіль «ТОYОТА», д/н НОМЕР_2 , з`їхав на узбіччя дороги, де на його шляху було хаотично розкидане велике каміння. У результаті належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження: зовнішні пошкодження задньої лівої частини кузова; пошкодження переднього бампера; окантовка правої протитуманної фари зміщена з місця свого конструктивного кріплення; в нижній частині переднього бамперу пошкоджено матеріали облицювання, що проходять паралельно поздовжньої вісі кузова; на елементах передньої частини днища кузову, що виступають до низу, з`явилися пошкодження у вигляді деформацій і глибоких зчесів металу; пошкоджено вихлопну трубу; піддон двигуна деформований; пошкодження накладки правого порогу і панелі облицювання двигуна у вигляді розломів матеріалу; пошкоджено передній лівий амортизатор та інше

В той же день на місці події учасниками ДТП за допомогою працівників поліції було складене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з викладенням обставин і схеми зіткнення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» шляхом оформлення Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/2794345 терміном дії з 09 год. 00 хв. 28.03.2017 року до 27.03.2018 року включно.

Позивачем ОСОБА_1 було застраховано свою цивільно-правову відповідальність у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (ПрАТ «УПСК») шляхом оформлення Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/6808536 терміном дії з 00 год. 00 хв. 23.05.2017 року до 22.05.2018 року включно.

25.10.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано до ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Повідомлення зареєстроване ПрАТ «УПСК» в журналі реєстрації за № 1543, а повідомлення ОСОБА_2 за № 1542.

26.10.2017 року представником страховика ПрАТ «УПСК» було проведено огляд пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу «ТОYОТА», д/н НОМЕР_2 , про що було складено відповідний акт огляду транспортного засобу.

17.11.2017 року ОСОБА_1 подав до ПрАТ «УПСК» заяву про страхове відшкодування, яка зареєстрована в журналі реєстрації за № 186. Одержувачем коштів було визначено ТОВ «Мотор-Олві», яке здійснило огляд пошкодженого автомобіля, що належить позивачу, та після обрахування збитків позивачу було надано рахунок № вс НОМЕР_3 від 30.10.2017 року на суму 146 483,50 грн.

01 березня 2018 року позивач отримав лист від ПрАТ «УПСК», за вих. № 144/18 від 15.01.2018 року, в якому страховик повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на норми пункту 32.1. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961-ІУ), згідно якої страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідь ПрАТ «УПСК» ґрунтується на висновку експертного транспортно-трасологічного дослідження, проведеного судовим експертом Владимировим Ю. В ., згідно якого механізм утворення пошкоджень автомобіля «ТОYОТА» не підтверджується заявленому механізму та обставинам зіткнення.

Такий вид експертної спеціальності, як «транспортно-трасологічні дослідження», має індекс 10.4. Відповідно до інформації, що міститься в «Реєстрі атестованих судових експертів» в період з 20.03.2015 року по 20.03.2018 рік мав право на проведення інженерно-транспортної експертизи за індексом та видом експертної спеціальності «10.1 Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод».

На думку позивача експерт Владимиров В.Ю. не є фахівцем з транспортно-трасологічних досліджень, тому відмова ПрАТ «УПСК» у виплаті страхового відшкодування на користь позивача є необґрунтованою та невмотивованою.

ОСОБА_2 в добровільному порядку частково відшкодував матеріальну шкоду в розмірі 60 000 грн та суму франшизи 500 грн.

Враховуючи ліміт страхового відшкодування в 50 000 грн, у відшкодування заподіяних збитків на суму 146 483,50 грн, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь із ОСОБА_2 36 483,50 грн та із ПрАТ «УПСК» 49 500 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 36 483,50 грн.

Стягнуто з ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану в наслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 49 500 грн, 2 500 грн. за проведення експертизи.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності. Суд вважав доведеним факт заподіяння позивачеві майнової шкоди, розмір якої відповідає вартості ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, належного позивачу, та поклав обов`язок по відшкодуванню шкоди частково на ОСОБА_2 , який винний у її заподіянні, та частково ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - страховика, у якого застрахована цивільна правова-відповідальність ОСОБА_2 , в межах ліміту за мінусом франшизи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення в частині стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальної шкоди в сумі 49 500,00 грн, 2 500 грн за проведення експертизи та судового збору в розмірі 432,42 грн, і ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Зазначено, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказано, що 20.03.2017 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «УПСК» укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2794345, за яким предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «AUDI 80 1.8S» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до абз. 1 п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону України № 1961-IV) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з абз. 1 п. 33.2 ст. 33 Закону України № 1961 -IV у такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено та надано до ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

На виконання п. 34.2 ст. 34 Закону України № 1961-IV, 26.10.2017 року було здійснено огляд пошкодженого автомобіля «ТОYОТА» державний номерний знак НОМЕР_2 .

За результатами інженерно-транспортного дослідження обставин і механізму ДТП, проведеного на вимогу ПрАТ «УПСК», спеціалістом Владимировим Ю.В. складено висновок інженерно-транспортного дослідження № 1439-17-ТТ від 17.11.2017 р. та встановлено, що з технічної точки зору пояснення заявника щодо механізму утворення всіх пошкоджень «ТОYОТА CAMRY» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , як наслідків контакту з автомобілем «АUDI 80 1.8S» державний номерний знак НОМЕР_1 та подальшим наїздом на каміння не підтверджується відповідністю пошкоджень на автомобілях, заявленому механізму та обставинам зіткнення, що свідчить про технічну неспроможність версії в цілому.

ПрАТ «УПСК» вважаює, що докази настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 відсутні.

На думку страхової компанії судом безпідставно не взято до уваги вказаний висновок спеціаліста, оскільки законодавством не передбачено обов`язку страховика проводити судову експертизу та/або залучати судового експерта для визначення розміру відшкодування або визначення причин настання випадку.

Також при прийнятті рішення судом залишено без уваги, що вартість робіт та матеріалів зазначена в рахунку на оплату № вс-0002497 від 30.10.2017 року, виданому ТОВ «МОТОР-ОЛВІ» різниться із актом виконаних робіт № М-00009621 від 28.11.2017 року, виданим ТОВ «МОТОР-ОЛВІ», про понесення позивачем витрат на ремонт транспортного засобу в сумі 56 000,00 грн.

ОСОБА_2 відшкодовано позивачеві 60 000 грн, тому ПрАТ «УПСК» вважає безпідставним стягнення судом з нього 49 500 грн страхового відшкодування.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник позивача адвокат Виноградова Л. Г. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подало заяву про розгляд справи за відсутності його представника (а.с.188).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача і його представника адвоката Виноградову Л.Г. та відповідача ОСОБА_2 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

24 жовтня 2017 року близько 14-25 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «АUDI-80 1.8S», д/н НОМЕР_1 , по автодорозі Південнйй обхід м. Кропивницький перед перехрестям поворот на село Клинці почав здійснювати обгін автомобіля «ТОYОТА», д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , проявив неуважність, не дотримався інтервалу та допустив зіткнення з указаним автомобілем. В результаті чого автомобіль «ТОYОТА», д/н НОМЕР_2 , з`їхав на узбіччя дороги, де хаотично було розкидане крупне каміння, та отримав наступні механічні пошкодження: зовнішні пошкодження задньої лівої частини кузова; пошкодження переднього бампера; окантовка правої протитуманної фари зміщена з місця свого конструктивного кріплення; в нижній частині переднього бамперу пошкоджено матеріали облицювання, що проходять паралельно поздовжньої вісі кузова; на елементах передньої частини днища кузову, що виступають до низу, з`явилися пошкодження у вигляді деформацій і глибоких зчесів металу; пошкоджено вихлопну трубу; піддон двигуна деформований; пошкодження накладки правого порогу і панелі облицювання двигуна у вигляді розломів матеріалу; пошкоджено передній лівий амортизатор та інше. Ці обставини підтверджуються складеним учасниками ДТП повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом) (а.с. 4), їх письмовими повідомленнями, актом огляду транспортного засобу, пояснреннями щодо обставин по ДТП (а.с. 15, 16, 17, 18,19), які були направлені ОСОБА_1 разом із заявою про страхове відшкодування (а.с.20) ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Цивільно-правова відповідальність винної у спричиненні ДТП особи ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/2794345 від 28.03.2017 р., терміном дії з 09 год. 00 хв. 28.03.2017 р. до 27.03.2018 р. (а.с.13).

25.10.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, які зареєстровані в журналі реєстрації за № 1543 та за № 1542 відповідно.

26.10.2017 року представником страховика ПАТ «УПСК» було проведено огляд пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу «ТОYОТА», д/н НОМЕР_2 , про що було складено відповідний акт огляду транспортного засобу.

ТОВ «Мотор-Олві» здійснено огляд пошкодженого автомобіля, що належить позивачу, та після обрахування витрат на проведення відновлювального ремонту надано рахунок № вс НОМЕР_3 від 30.10.2017 року на суму 146 483,50 грн (а.с.12).

Згідно копії заяви про страхове відшкодування від 17.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «УПСК» щодо страхового відшкодування, яка зареєстрована в журналі реєстрації за № 186, одержувачем коштів визначив ТОВ «Мотор-Олві», яке здійснило огляд пошкодженого автомобіля та після обрахування збитків надало рахунок № вс НОМЕР_3 від 30.10.2017 року на суму 146 483,50 грн (а.с.20,12).

Листом від 15.01.2018 року за вих. № 144/18 ПрАТ «УПСК» повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на норми пункту 32.1. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.21), відповідно до якої страховик на відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно- і правової відповідальності відповідно до закону. У своїй відповіді ПрАТ «УПСК» повідомило, що для визначення обставин настання заявленої події було залучено експерта у галузі транспортно-трасологічних досліджень. Судовим експертом Владимировим Ю. В. у висновку експертного інженерно-трасологічного дослідження № 1439-17-ТТ встановлено, що з технічної точки зору надані пояснення про механізм утворення пошкоджень автомобіля «ТОYОТА CAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_2 , як наслідків контакту з автомобілем «АUDI 80 1.8S» реєстраційний номер НОМЕР_1 та подальшим наїздом на каміння, що знаходились на узбіччі, не підтверджуються відповідністю пошкоджень на автомобілях заявленому механізму та обставинам зіткнення, що свідчить про технічну неспроможність версії в цілому, на підтвердження чого надано копію вказаного висновку (а.с.40-56).

Згідно акта виконаних робіт від 28.11.2017 р. позивачем було проведено частину робіт по відновленню пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «ТОYОТА CAMRY» на суму 56 000,00 грн з ПДВ (а.с. 93).

Також встановлено, що ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_1 франшизу в розмірі 500 грн (а.с.20), частково погашено завдані збитки в сумі 60 000 грн, що підтверджено сторонами у справі.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як передбачено ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 33.2. ст. 33 цього Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Встановлено, та не заперечувалося сторонами у справі, що 25.10.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано до ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, вказані повідомлення зареєстровані в журналі реєстрації ПрАТ «УПСК» за № 1543 та за № 1542.

Пунктом 33.3. ст. 33 Закону № 1961-ІУ передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби)у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону,-МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону № 1961-IV, - для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 36.2. ст. 36 Закону № 1961-ІУ, встановлено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону № 1961-ІУ, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Встановлено, що 26.10.2017 року представником страховика ПрАТ «УПСК» було проведено огляд пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу «ТОYОТА», д/н НОМЕР_2 , про що було складено відповідний акт огляду транспортного засобу, а 17.11.2017 року ОСОБА_1 подано до ПрАТ «УПСК» заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг від 29.12.2016 №3471 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», при оформленні повідомлення про ДТП (європротокол), страхове відшкодування додатково лімітоване та такий ліміт складає 50 000 грн.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (пункт 36.7 ст. 36 Закону № 1961-ІУ).

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність відмови страховика виплатити потерпілому страхове відшкодування, оскільки така відмова грунтується на недопустимих доказах, а саме на висновку експерта, дія свідоцтва на виконання такого виду експертного дослідження була призупинена.

Інших належних і допустимих доказів на спростування заявлених учасниками ДТП обставин виникнення пошкоджень належного ОСОБА_1 автомобіля страховою компанією не надано, клопотання про проведення судової експертизи не заявлялось.

Встановлено, що ОСОБА_2 в добровільному порядку частково відшкодував позивачеві майнову шкоду, передав 60 000 грн на погашення витрат на ремонт і 500 грн франшизи, яка встановлена за договором про обов`язкове страхування.

Враховуючи ліміт страхового відшкодування в 50 000 грн, та виходячи з розміру заподіяних збитків на суму 146 483,50 грн, розмір яких підтверджується рахунком на оплату відновлювального ремонту автомобіля (а.с.12), з ПрАТ «УПСК» підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 49 500 грн., а решта від визначеної і невідшкодованої суми збитків повинна бути стягнута із винної особи - ОСОБА_2 в розмірі 36 483,50 грн.

Такий спосіб відшкодування шкоди, завданої майну позивача, відповідає вимогам ст. ст. 1192, 1194 ЦК України.

Крім того, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на проведення експертного дослідження за рахунок страхової компанії, яка безпідставно відмовила у виплаті страхового відшкодування.

Висновок суду першої інстанції про безпідставність відмови ПрАТ «УПСК» і наявність підстав для виплати страхового відшкодування, з урахуванням рахунку на оплату № вс-0002497 від 30.10.2017 р. (а.с.12) і складеного за участі представника страховика акта огляду транспортного засобу від 26.10.2017 р. (а.с.17), відповідно до ліміту відповідальності страховика є обґрунтованим.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом дотримані.

Будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження щодо спростування такого висновку ПрАТ «УПСК» не надано.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «УПСК» щодо виконання ним в повному обсязі своїх зобов`язань щодо здійснення страхового відшкодування в порядку та на умовах, регламентованих Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставними, спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів, на законність судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, які знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Овчаренка Руслана Вячеславовича, який представляє інтереси Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді Л. М. Дьомич

С. А. Кіселик