Провадження № 2/219/442/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Азямова Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Клинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, Головного управління держгеокадастру у Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Перша бахмутська державна нотаріальна контора, фізична особа підприємець ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно, -
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, надавши заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.
Відповідачі: Клинівська сільська рада Бахмутського району Донецької області та Головне управління держгеокадастру у Донецькій області, які про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в судове засідання участь представників не забезпечили, причини їх неявки суду не повідомили, відзив па позовну заяву не надали, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).
Третя особа Перша бахмутська державна нотаріальна контора, яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в судове засідання участь представника не забезпечила, завідувачем зазначеної нотаріальної контори на адресу суду направлене клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи та прийняття рішення на розсуд суду.
Третя особа фізична особа підприємець ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ДН № 092354 від 27 грудня 2002 року, ОСОБА_4 на підставі рішення Клинівської сільської ОСОБА_6 народних депутатів від 14.08.2002 року № 4/2-36 є власником земельної ділянки площею 2,000 га, розташованої на території с. Мідна Гора вул. Лісна Клинівської сільської ради, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,2500 га, та ведення особистого селянського господарства 1,7500 га (а.с. 13).
В свою чергу, в адміністративно-територіальному устрої Бахмутського району Донецької області відсутній населений пункт з назвою ОСОБА_5, а на території Клинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області знаходиться село ОСОБА_5 Руда, що вбачається з копії довідки № 808/02-30 від 06.12.2016 року (а.с. 22).
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно із п. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.
З 01 січня 2013 року на підставі Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VІ із змінами та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV із змінами державні акти на право приватної власності на земельні ділянки не видаються. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом (набрання чинності 01 січня 2013 року), є дійсними.
Відповідно до п. 2.9 наказу Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі» заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку здійснюється державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються.
Відповідно до положень п. 4.1 наказу Держкомзему України № 325 від 22.06.2009 року «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається.
Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього (п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).
Ст. 14 Конституції України передбачає, що право власності громадян на землю гарантується Конституцією і це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З огляду на викладене, враховуючи, що відомості щодо спадкового майна до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 17.01.2012 року, вносились на підставі правовстановлюючого документу Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ДН № 092354 від 27.12.2002 року, помилки у якому виправити у позасудовому порядку неможливо, позивач ОСОБА_1 не може належним чином розпоряджатися належними йому земельними ділянками, чим порушується його право власності, передбачене ст. 328 ЦК України, з огляду на що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на земельні ділянки підлягають задоволенню.
В свою чергу, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання Головного управління держгеокадастру у Донецькій області внести зміни до Державного земельного кадастру в частині місця розташування належних позивачу земельних ділянок, оскільки рішення суду про визнання права власності на земельні ділянки є підставою для внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру.
Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 27 червня 2011 року, на земельні ділянки:
Заочне рішення може бути переглянуто Артемівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є.Дубовик