Справа № 548/1969/18
Провадження № 2/548/101/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2019 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання Вовк М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 соціального захисту населення виконачого комітету Шевченківської районної ради у м. Полтаві до ОСОБА_2 про стягнення державних коштів в розмірі 25 960, 50 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 соціального захисту населення виконачого комітету Шевченківської районної ради у м. Полтаві звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення державних коштів в розмірі 25 960, 50 грн., мотивуючи його тим, що до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради 04.08.2009 року звернулася гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №189 від 22.02.2006 року (в редакції, що діяла на момент призначення допомоги), представивши необхідні документи для призначення допомоги.

На підставі наданих документів встановлено, що гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3.

Допомога на дитину була призначена з 01.08.2009 р. по 31.01.2010 року в сумі 210,30 грн. на місяць.

Повторно за призначенням допомоги ОСОБА_3 звернулася 08.02.2010 року на підставі наданих документів їй була призначена допомога з 01.02.2010 по 31.07.2010 року в сумі 232,90 грн.

На підставі заяви від 09.08.2010 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.08.2010 по 30.09.2010 року у сумі 276,30 грн. на місяць, з 01.10.2010 по 30.11.2010 року в сумі 282,30 грн. на місяць та з 01.12.2010 по 31.01.2011 року в сумі 287,10 грн. на місяць.

На підставі заяви від 17.02.2011 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.02.2011 по 31.03.2011 року у сумі 293,10 грн. на місяць, з 01.04.2011 по 31.07.2011 року в сумі 299,10 грн. на місяць.

На підставі заяви від 08.08.2011 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.08.2011 по 30.09.2011 року у сумі 299,10 грн. на місяць, з 01.10.2011 по 30.11.2011 року в сумі 306,60 грн. на місяць та з 01.12.2011 по 31.01.2012 року в сумі 312,60 грн. на місяць.

На підставі заяви від 08.02.2012 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.02.2012 по 31.03.2012 року у сумі 333,60 грн. на місяць, з 01.04.2012 по 30.06.2012 року в сумі 340,20 грн. на місяць та з 01.07.2012 по 31.07.2012 року в сумі 343,20 грн. на місяць.

На підставі заяви від 13.08.2012 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.08.2012 по 30.09.2012 року у сумі 343,20 грн. на місяць, з 01.10.2012 по 30.11.2012 року в сумі 348,30 грн. на місяць та з 01.12.2012 по 31.01.2013 року в сумі 359,10 грн. на місяць.

На підставі заяви від 21.02.2013 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.02.2013 по 31.07.2013 року у сумі 363,00 грн. на місяць.

На підставі заяви від 07.08.2013 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.08.2013 по 30.11.2013 року в сумі 363,00 грн. на місяць, з 01.12.2013 по 31.01.2014 року в сумі 385,80 грн. на місяць.

На підставі заяви від 07.02.2014 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.02.2014 по 31.07.2014 року у сумі 385,80 грн. на місяць.

На підставі заяви від 08.08.2014 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.08.2014 по 31.01.2015 року у сумі 385,80 грн. на місяць.

На підставі заяви від 10.02.2015 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.02.2015 по 31.07.2015 року у сумі 385,80 грн. на місяць.

На підставі заяви від 11.08.2015 року ОСОБА_3 було призначено допомогу з 01.08.2015 по 31.01.2016 року в сумі 385.80 грн. на місяць. Виплата допомоги була припинена 31.12.2015 року.

Для продовження виплати ОСОБА_3 не зверталася, тому розпорядженням ОСОБА_1 соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної м. Полтаві ради від 23.03.2017 року було закрито особовий рахунок у звязку із закінченн терміну виплати.

Допомога була виплачена гр. ОСОБА_3 за період з 01.08.2009 по 31.12.201 року в загальній сумі 25 960,50 грн., згідно листа Центру по нарахуванню та здійсненн соціальних виплат у Полтавській області №545-03 від 31.03.2017 р.

ОСОБА_1 було направлено запит до Хорольської районної ради від 12.04.201 року №05-3710 з проханням повідомити адресу реєстрації, проживання, роботи боржника.

ОСОБА_1 було направлено листи-повідомлення боржнику за адресою, яка вказана у в/л від 13.04.2017 року №05-3788.

На запит від 12.04.2017 року №05-3710 Хорольська районна рада повідомила, що лист надісло до Хорольської міської ради за належністю.

Із відповіді Хорольської міської ради від 25.04.2017 року №481/03-03 стало відомо, що відомості про реєстрацію місця проживання гр. ОСОБА_2 відсутні.

Повторно було направлено лист-повідомлення божнику за адресою, яка вказана у в/л від 20.06.2012 року № 13-4867.

Одночасно управлінням було направлено запит до Хорольського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, за місцем знаходження в/л, з проханням повідомити адресу реєстрації, проживання, роботи боржника, однак відповіді ОСОБА_1 не отримало.

Отже, на даний час державні кошти у сумі 25 960,50 грн. боржником на рахунок управління не повернуті.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 соціального захисту населення виконачого комітету Шевченківської районної ради у м. Полтаві не з"явився, але в заяві прохав суд провести розгляд справи за відсутності їх представника.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, але подав до суду відзив в якому прохав застосувати позовну давність до позовних вимог ОСОБА_1 соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в частині стягнення з нього грошових коштів за період з 01 серпня 2009 року по 30 вересня 2015 року в сумі 24 803 грн. 10 коп; відмовити ОСОБА_1 соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього грошових коштів за період з 01 серпня 2009 року по 30 вересня 2015 року в сумі 24 803 грн. 10 коп. та позовні вимоги ОСОБА_1 соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради задовольнити частково, стягнувши з нього грошові кошти за період з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року в сумі 1 157 грн. 40 коп.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у відзиві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від вплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину передбачається «Порядком про призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» затвердженим постановою КМУ від 22.02.2006 року № 189.

Згідно з п. 7 Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року № 189, тимчасова допомога призначається кожні шість місяців, починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги.

Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Відповідно до п. 7 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги.

Відповідно до п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги.

Згідно п. 10 ст. 181 Сімейного кодексу України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Згідно листа Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області № 545-03 від 31 березня 2017 року, що доданий до позовної заяви, тимчасова допомога була виплачена гр. ОСОБА_3 за період з 01 серпня 2009 року по 31 грудня 2015 року в загальній сумі 25 960 грн. 50 коп.

У вказаний період тимчасова допомога призначалася кожні шість місяців, згідно заяв, що подавалися ОСОБА_3

Останній раз допомога призначалася на підставі заяви ОСОБА_3 від 11 серпня 2015 року на період з 01 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року в сумі 385 грн. 80 коп. на місяць. Як вказує позивач, виплата допомоги була припинена 31 грудня 2015 року.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила ч.1 ст.261 ЦК України.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно частини 1 статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України).

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252, 255 Цивільного кодексу України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Стаття 258 Цивільного кодексу України передбачає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність : скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Крім того, стаття 268 Цивільного кодексу України визначає вимоги, на які позовна давність не поширюється.

Слід зазначити, що вимога позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 коштів тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не передбачена в переліку цих статей, а тому строк звернення позивача до суду із даним позовом обмежується у три роки.

Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 639/1384/17, провадження № 61- 30330св18 (реєстраційний № рішення в ЄДРСР - 75781720).

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після вчинення правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо повязані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання щодо пропуску кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки щодо права кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й щодо права боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду (рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»),

Позовна давність, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав- учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Представником відповідача не доведено поважність причин пропущення строку позовної давності.

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявніть правових підстав щодо часткового задоволення вимог позивача та стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 соціального захисту населення виконачого комітету Шевченківської районної ради у м. Полтаві суми сплаченої тимчасової допомоги за період з з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року в сумі 1 157 грн. 40 коп.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає за його недоведеністю.

Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України,постановою Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 639/1384/17, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 соціального захисту населення виконачого комітету Шевченківської районної ради у м. Полтаві до ОСОБА_2 про стягнення державних коштів в розмірі 25 960, 50 грн.,- задовольнити частково.

Стягнути з гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) кошти в розмірі 1 157,40 грн. на рахунок - 0175, ОСОБА_1 соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, МФО - 831019, код ЄДРПОУ - 03195317 ГУДКУ у Полтавській області.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 34,25 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 18.01.2019 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної ради у м. Полтаві ради, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Івана Мазеи 30 .

Відповідач : ОСОБА_2, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) .

Суддя: О.В. Коновод