Провадження № 2/522/1277/19
УХВАЛА

16 жовтня 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді,

ВСТАНОВИВ:

У проваджені Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду від 15.02.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

11.10.2019 року державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крецул Вадим Андрійович подав до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .

Також 11.10.2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Бондаря В.Я., яка мотивована тим, що суддя неодноразово розглядав подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника, проте не повідомляючи державного виконавця та відмовляв у задоволенні подання, хоча ОСОБА_2 не виконує рішення суду.

Суддя Бондар В.Я. у період з 30.09.2019 року по 11.10.2019 року перебував у щорічній основній відпустці, у зв`язку з чим отримав подання державного виконавця та заяву про відвід 15.10.2019 року.

Згідно ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши заяву про відвід вважає, що вона не обґрунтована та немає об`єктивного підґрунтя.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК України), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст. 46 ЦПК України).

На думку заявника суддя упереджений, у зв`язку з тим, що неодноразово відмовляв у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України боржника та при тому розгляд подання проводив без участі державного виконавця.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець Крецул В.А. у судові засідання не з`являвся. Судова повістка направлялася на адресу державного виконавця та розгляд справи було проведено 18.06.2019 року, хоча подання отримано суддею 11.06.2019 року, що зумовлено повідомленням державного виконавця, тобто вчинення судом підготовчих дій.

Таким чином, заявник по суті, не погоджувався з процесуальними рішеннями судді, що полягали у відмові (двічі) у задоволенні поданні про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. Мотиви та обґрунтування прийняття рішення про відмову у задоволенні поданні Крецула В.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду вказані в ухвалах суду.

ОСОБА_1 вказує, що вперше державний виконавець отримав ухвалу після спливу строку на її апеляційне оскарження, тому звернувся до суду повторно.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Державний виконавець не подав апеляційну скаргу ні при постановлення ухвали від 03.06.2019 року, ні від 18.06.2019 року.

Фактів неупередженості та об`єктивності заявник не наводить та судом не вбачається.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Суд не вбачає підстав для відводу судді Бондаря В.Я., визначених ст. 36 ЦПК України, оскільки заявником не доведені обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності головуючого по справі судді.

Як вказувалося вище, доводи заявника, викладені в заяві про відвід, зводяться по суті до незгоди з процесуальним рішенням судді та не свідчать про необ`єктивність або упередженість судді.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина в конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності, однобічності та неупередженості судді Бондаря В.Я. при вирішенні даної цивільної справи та розгляді заяв в порядку виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на те, що заявлений відвід є необґрунтованим, суд вважає що наявні правові підстави для зупинення провадження в справі та передачі справи до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Бондаря В.Я.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40, 258, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заявленого ОСОБА_1 відводу судді Бондаря Вячеслава Яковича.

Зупинити провадження у справі за поданням державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крецулу Вадима Андрійовича подав про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Заяву ОСОБА_1 про відвід передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 16.10.2019 року.

Суддя В.Я. Бондар