ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 674/416/19
Провадження № 22-ц/4820/1000/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю: представника заявника Кармаліта Т.В., заінтересованої особи ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 .

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 674/416/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року (суддя Артемчук В.М.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви зазначала, що з 1985 року по 2017 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , який був розірвано на підставі рішення суду. Вказувала, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 .

Посилалася на те, що ОСОБА_4 неодноразово вчиняв насильство по відношенню до неї, за що притягувався до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановами Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20.02.2018, 23.05.2018, 16.01.2019. 19.02.2019 знову був складений протокол про насильство в сім`ї.

Зазначає, що неодноразове притягнення до відповідальності не призводить до виправлення ОСОБА_1 та запобіганню вчинення ним насильства по відношенню до неї, оскільки щоденно ОСОБА_1 погрожує фізичною розправою, висловлюється нецензурною лайкою, принижує та ображає, створює фізичні перешкоди в проживанні у будинку, відключає електроенергію, опалення, відкриває навстіж вікна у спільному помешканні, не дивлячись на холодну пору року. Заявниця вказує, що вказані обставини спричиняють погіршення психічного та фізичного здоров`я, а тому звернулася до суду і просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав з покладанням на нього обов`язку: заборонити перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на строк шість місяців.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволено. Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, з покладанням на нього обов`язку: заборонено перебувати в місці свого проживання із колишньою дружиною ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на строк шість місяців. Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нову постанову, якою визначити інший захід у вигляді тимчасового обмеження прав відповідно до ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не пов`язану із забороною перебувати в місці спільного проживання кривдника і заявниці. Вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням цивільних процесуальних норм. Вказує, що заявник та її представник не надали до суду жодних доказів про те, що він продовжує здійснювати домашнє насильство, а посилання суду на протокол від 19.02.2019 не може вважатись доказом, оскільки цей документ не був предметом розгляду у суді. Крім того, як зазначає апелянт, посилання суду на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14.12.2018 про усунення права користування житлом та виселення ОСОБА_1 є упередженим, а посилання на ст. 383 ЦК України як на правову підставу прийняття рішення помилковим. Зазначає, що ухвалюючи рішення, суд не взяв до уваги, що у ОСОБА_1 немає іншого житла, окрім житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року без змін. При цьому зазначає, що підстав змінювати захід тимчасового обмеження прав кривдника у суду, за відсутності відповідної заяви, не могло і не може бути, оскільки суд не наділений таким правом.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник заявника в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заявник в судове засідання не з`явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 травня 1985 року по 19 жовтня 2017 року, який розірвано рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2017 року.

На теперішній час ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за однією адресою в АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5

Постановами Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20.02.2018 по справах № 674/239/18 та № 674/239/18 від 20.02.2018, № 674/796/18 від 23.05.2018, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_3 , яке полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, погромами фізичної розправи.

Постановою судді Хмельницького апеляційного суду від 16 січня 2019 року скасовано постанову судді Дунаєвецького районного суду від 29 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і визнано ОСОБА_1 винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

За повідомленням Територіального центру соціального обслуговування Дунаєвецької міської ради № 159 від 18.03.2019, 07.12.2018 та 01.03.2019 центром було отримано повідомлення про вчинення домашнього насильства в сім`ї ОСОБА_3 , працівниками установи було здійснено виїзд в сім`ю, взято на облік, як таку, що перебуває в складних життєвих обставинах.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом можуть бути визначені один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, передбачених в ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Відповідно до положень ч. 4 вказаного Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», врахував триваючий і системний характер протиправних дій ОСОБА_1 , для запобігання ризику продовження останнім таких дій по відношенню до заявниці та з метою захисту її прав і свобод, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви, про що навів відповідне обґрунтування своїх висновків. При цьому, зайвим є посилання суду на положення ст. 383 ЦК України, проте, це не призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання потерпілою доказів в підтвердження заявлених вимог є безпідставними та спростовуються дослідженими судом та наявними в справі доказами.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на відсутність судового рішення за наслідками розгляду складеного працівниками Дунаєвецького ВП ГУНП протоколу від 19.02.2019 відносно ОСОБА_1 , оскільки вказані адміністративні матеріали за ст. 173-2 КУпАП були направлені до Дунаєвецького районного суду та 25.04.2019 винесена постанова про накладення стягнення у вигляді штрафу.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ О.І. Талалай

/підпис/ О.І. Ярмолюк

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Артемчук В.М. Провадження № 22-ц/4820/1000/19

Доповідач П`єнта І.В. Категорія № 60