ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2377/19 Справа № 214/9294/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П.,Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 року, ухваленого суддею Поповим В.В., у місті ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 121777 грн., переданих в якості авансу. В мотивування доводів позовної заяви зазначив, що 02.04.2015 року позивач, згідно попередньої домовленості та з метою в найкоротший термін купівлі у майбутньому квартири №18, що розташована в будинку №40 по пр. Дзержинського в м. Кривому Розі, передав відповідачеві, в якості авансу, грошові кошти у розмірі 4700 доларів США. Обумовлена сторонами загальна вартість квартири складала 18000 доларів США. Однак, відповідач ухиляється від виконання зобовязання щодо укладання договору купівлі-продажу. Крім того, нерухоме майно перебуває під забороною відчуження, так як є іпотечним майном. Відповідач відмовляється повернути позивачеві отримані грошові кошти, просить суд стягнути їх вартість.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1О задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 121777 грн. та судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд розглянув справу за її відсутності позбавивши права на судовий захист. Крім того, посилається що не є власницею квартири, та кошти за розпискою не отримувала. Допитані в судовому засіданні свідки є заінтересованими особами, тому до їх показів слід відноситися критично.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши сторони та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 02.04.2015 року, позивач передав відповідачу, а остання прийняла грошові кошти в сумі 4700 доларів США в рахунок подальшого продажу квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Дзержинського, 40/18. Загальна вартість квартири становила 18000 доларів США. Вказане засвідчили підписами свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.67-68).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 15.03.2016 року, квартира №18, розташована в будинку №40 по пр. Дзержинського в м. Кривому Розі на праві приватної власності належить ОСОБА_6. Вказана квартира є обєктом іпотеки та перебуває під забороною відчуження (а.с.27-28).

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 05.09.2017 року, станом на 05.09.2017 року офіційний курс НБУ встановлений за 1 доллар США становить 25 грн. 91 коп. (а.с.64).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що розпискою ОСОБА_2 доведений факт отримання нею від позивача грошових коштів в сумі 4700 дол.США, як аванс в рахунок майбутніх платежів по договору купівлі-продажу квартири.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (2004 року) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із частинами першої, третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов'язання.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суму отриманого авансу за розпискою, суд першої інстанції керувався положенням ст.570 ЦК України.

Проте, колегія суддів не може погодитися із даним висновком суду першої інстанції.

Згідно положення ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання. Зокрема чи мали місце обставини (факти),якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, з огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, колегія суддів не може погодитися, із висновком суду першої інстанції, що між сторонами виникли правовідносини щодо авансу.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, відповідач ОСОБА_2 не є власником квартири №18, що розташована в будинку №40 по пр. Дзержинського в м. Кривому Розі, тому жодних правових підстав для вчинення дій щодо її розпорядження не мала, в тому числі, й отримувати кошти в рахунок подальшого її продажу. Власником квартири згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно є ОСОБА_6 Колегія суддів приходить до висновку, що отримані ОСОБА_2 за розпискою грошові кошти від ОСОБА_1 за своєю правовою природою не є авансом, тому права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах не регулюються положенням ст.570 ЦК України.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачем ОСОБА_1 не заявлено позовних вимог, які б надавали закону правову підставу для стягнення з відповідача ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги відповідача в частині розгляду справи за її відсутності. Як видно справа розглядалась в суді першої інстанції майже три роки. Відповідач ОСОБА_2 не скористалась правом особистої участі в судовому засіданні, на підтвердження чого надала 24 липня 2018 року клопотання про розгляд справи виключно через її представника (а.с.75). Представник відповідача ОСОБА_7 приймала участь у розгляді справи, заперечувала проти заявлених позовних вимог.

Також, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо безгрошовості написання розписки про отримання коштів в сумі 4700 дол.США.

У абзаці 2 частини першої статті 218 ЦК України визначено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Письмовими доказами підтверджено факт отримання відповідачем грошових коштів в сумі 4700 дол.США, про що нею особисто зазначено у розписці.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Вказане свідчить, що посилання відповідача про безгрошовість розписки не може бути допустимим доказом, належних та допустимих доказів для підтвердження цієї обставини відповідачем не надано.

На підстав викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, не визначився із правовою природою спірних правовідносин та правою нормою, яка їх регулює, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим. На підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 121777 грн., переданих в якості авансу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 рокускасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів переданих в якості авансу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 14 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: