Справа № 569/7100/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання - Михайленко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2019 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 180000 грн. за договором позики.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 січня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав

ОСОБА_2 позику в розмірі 180000 грн. Відповідно до п.6 даного договору позичальник зобов`язався повернути позику у строк до 18 березня 2019 року. 21 березня 2019 року він вручив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за договором позики, однак на день звернення до суду із позовом відповідач вказані грошові кошти так і не повернув.

Ухвалою від 24 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак 29 травня 2019 року подав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але також 29 травня 2019 року подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Суд встановив, що 18 січня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 180000 грн.

Відповідно до п.6 даного договору позичальник зобов`язався повернути позику у строк до 18 березня 2019 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У строк, встановлений договором позики, ОСОБА_2 позику не повернув.

21 березня 2019 року ОСОБА_1 вручив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за договором позики, однак на день звернення до суду із позовом відповідач вказані грошові кошти так і не повернув.

Відповідач у своїй заяві від 29 травня 2019 року визнав заявлені до нього позовні вимоги про стягнення 180000 грн. за договором позики.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи повне визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що слід стягнути з нього на користь позивача ОСОБА_1 180000 грн. заборгованості за договором позики від 18 січня 2019 року.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1800 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 18 січня 2019 року в розмірі 180000 (сто вісімдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ..

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Суддя І.О.Гордійчук