Справа № 161/8040/19
Провадження № 6/161/285/19
У Х В А Л А

16 травня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 8040/19 за поданням Другого відділу ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Другий відділ ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 . Просить суд вирішити питання про примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 з метою проведення виконавчих дій, пов`язаних з перевіркою майнового стану боржника та з описом та арештом даної квартири для подальшої реалізації з підстав, викладених у поданні.

Представник Другого відділу ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду подання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд подання у його відсутності, просить задовольнити подання.

А тому за таких обставин, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, вимог ЦПК України щодо строків розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд проводить розгляд подання у відсутності державного виконавця. Так як неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання. При цьому судом не визнавалася явка державного виконавця до суду обов`язковою, оскільки у суду не виникає необхідності додатковому з`ясуванні обґрунтованості внесеного подання.

Дослідивши письмові матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Судом при розгляді подання встановлено, що на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області перебуває зведене виконавче провадження № 22885709, боржником у якому є ОСОБА_1 .

За змістом п. 13 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Також судом встановлено, що Другий відділ ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , Волинської АДРЕСА_3 з метою проведення виконавчих дій, пов`язаних з перевіркою майнового стану боржника та з описом та арештом даної квартири для подальшої реалізації.

При цьому, із змісту клопотання взагалі не вбачається, що ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_4 . Як вбачається із змісту письмових матеріалів подання, а саме копії довідки Луцького місцевого обчислювального центру, що власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_2 А тому за таких обставин взагалі незрозуміло, яким чином другий відділ ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області має намір здійснити перевірку майнового стану боржника, опис та арешт даної квартири для подальшої її реалізації. Оскільки за таких обставин будуть порушені права власника квартири ОСОБА_2 . Інших відомостей, які спростовували б дані обставини подання Другого відділу ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області не містить.

Крім того, із змісту п. 13 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України вбачається, що державний, приватний виконавець можуть звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Однак, судом достовірно встановлено, і це вбачається із змісту самого подання, що в ньому взагалі не обґрунтовано, яким чином боржник ОСОБА_1 чинить перешкоди вільному доступу державного виконавця до квартири АДРЕСА_4 . Оскільки під час виходу державного виконавця за вказаною адресою двері державному виконавцю ніхто не відкрив, боржник був відсутній.

Частинами 1, 2 ст. 311 Цивільного кодексу України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному права на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України зазначені міжнародні акти є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

А тому взагалі відсутні підстави для примусового проникнення до житла, вказаного в поданні.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що державним виконавцем не обґрунтовано підстав для проникнення до житлового приміщення, яке, крім іншого, взагалі не належить боржнику за зведеним виконавчим провадженням. Оскільки безпосередньо боржником перешкоди вільному доступу державного виконавця до квартири АДРЕСА_4 , не чиниться.. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст. 439 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити Другому відділу ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області в задоволенні його подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.В. Ковтуненко