ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 394/765/18

провадження № 22-ц/4809/1061/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Суровицької Л.В. , Черненка В.В.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

третя особа: служба у справах дітей Києво - Святошинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2019 року, у складі головуючого судді Партоліної І.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Києво - Святошинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Києво - Святошинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обгрунтування позову вказувала, що 21 липня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З часу народження сина вона з відповідачем проживають окремо, спору стосовно місця проживання дитини немає. Відповідач не виявляє бажання приймати участь у вихованні сина, самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Крім того вказувала, що відповідач не позбавлений інформації стосовно місця перебування сина і вона ніколи не створювала перешкод у спілкуванні дитини із батьком, але відповідач не цікавиться долею дитиною, що свідчить про його небажання виконувати свої батьківські обов`язки, через що позивач вимушена звернутись до суду із вимогою про застосування крайнього заходу, а саме позбавлення батьківських прав.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню сина ще з дня його народження, що підтверджується висновком органу опіки та піклування, а тому є доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24 липня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою.

Відзивів від учасників справи не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника адвоката Органюк Ю.Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав суд першої інстанції послався на відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.07.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1030 (а. с 3).

В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Згідно довідки виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області від 08.08.2018 року №2430 разом із ОСОБА_1 проживає та знаходиться на її утримання син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В матеріалах справи міститься висновок Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 18.01.2019 року №М137769. 4620.2 з якого вбачається, що з метою захисту прав та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З висновку вбачається, що на засіданні був відсутній батько дитини та не було встановлено належним чином місце його проживання чи перебування.

Суд першої інстанції не погодився із даним висновком в частині доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо сина і вважав даний висновок недостатнім доказом у даній справі, оскільки жодних попередніх заходів щодо з`ясування відношення відповідача - громадянина Азербайджанської Республіки до своїх батьківських обов`язків та впливу на його поведінку через роз`яснення наслідків невиконання вимог національного законодавства України з боки органу опіки та піклування не проводилося.

Будь - які інші докази на підтвердження факту невиконання відповідачем батьківських обов`язків відносно свого сина на підставі ст. 164 СК України, в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч.ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Колегія суддів, погоджується із судом першої інстанції, що висновок Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 18.01.2019 року №М137769. 4620.2 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є недостатнім доказом у справі, а будь - яких інших доказів, які б підтверджували таку доцільність позивачем не надано.

Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому судом першої інстанції зроблено правильний висновок щодо відсутності підстав для задоволення позову.

До того ж матеріали справи не містять даних про обізнаність відповідача громадянина Азербайджанської Республіки про саму наявність заявленого до нього позову.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

09.10.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя О. Л. Дуковський

Судді Л. В. Суровицька

В. В. Черненко