Справа № 463/2570/19
Провадження № 2/463/1108/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Граніч З.Ю.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» про визнання недійсним кредитного договору, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить визнати недійсним п.4.6 та п.5.4 договору та визнати договір у формі заяви-приєднання №157726-А від 14 грудня 2017 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 недійсним в цілому.

Свої вимоги мотивує тим, що у лютому 2019 року дізнався про укладення договору про надання коштів у позику з ТОВ «СС ЛОУН» №157726-А від 14.12.2017, копію якого отримав від відповідача наприкінці лютого 2019 року. Разом з тим, вказаний договір не був підписаний зі сторони позивача, у позивача відсутнє підтвердження, що гроші кредитодавцем йому передавалися. Кошти в сумі 36250,20 грн. внесені позивачем помилково, оскільки він вважав, що такі вносяться за іншим не припиненим зобов`язанням. Крім цього, сторони не домовилися про всі істотні умови договору, що свідчить про те, що договір взагалі не укладено згідно з ст.638 ЦК України. Крім цього, договір містить умови, а саме: п.4.6, 5.4 щодо розміру пені, які є несправедливими згідно з п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлюють непропорційно велику суму компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання споживачем зобов`язань за договором. Крім цього, суперечить вимогам ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», встановлена п.4.8 умов договору, черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями. Враховуючи наведене, а також те, що умови договору суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, а також правочин здійснений відповідачем з використанням нечесної підприємницької практики, вважає, що є підставою для визнання договору недійсним.

Ухвалою від 08.04.2019 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

07.05.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що кредитний договір було укладено між сторонами на підставі Примірного договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом №0906-1 від 09.06.2017. Кредитний договір та Правила були розміщені у вільному доступі на веб-сайті відповідача. Договір укладено між сторонами в електронному вигляді за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам щодо письмової форми договору. Вважає безпідставними посилання позивача на ту обставину, що коштів за договором він не отримував, оскільки такі твердження спростовуються витягом з реєстру виданих позик від 23.04.2019, здійснених за допомогою сервісу ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яким підтверджується надання позивачу 14.12.2017 кредиту, шляхом перерахування коштів на його платіжну картку. Крім цього, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а тому є необґрунтованими посилання позивача на ту обставину, що договір є неукладеним з цих підстав. Крім цього, договір між сторонами укладено до одного місяця (29 днів), у зв`язку з чим відповідно до пп.1 п.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» такий не підпадає під дію цього закону, а тому черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями в умовах договору визначено згідно з ст.534 ЦК України, що не свідчить про обмеження прав позивача.

Відповідач не обмежував позивача у часі при здійсненні ознайомлення з інформацією та документами про продукцію відповідача, які розміщені на веб-сайті відповідача, а у випадку незгоди з такими позивач мав можливість відмовитися від отримання кредиту та вийти з інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, натомість позивач уклав договір та отримав кредит.

Також вважає необґрунтованими, як підставу для визнання недійсними п.4.6, 5.4 умов договору, посилання позивача на встановлення відповідачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, що відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» визнається несправедливою умовою договору, оскільки встановлена вказаними умовами договору пеня є не компенсацією, а способом забезпечення виконання зобов`язання.

Безпідставними вважає також твердження позивача про помилкове внесення з грудня 2017 року по березень 2019 року коштів в сумі 36250,20 грн., які він вважав вносяться за іншим не припиненим зобов`язанням, оскільки у позивача не було жодних зобов`язань щодо сплати будь-яких коштів на користь відповідача, крім зобов`язань за оспорюваним договором, що підтверджується довідкою №1330 від 25.04.2019.

Враховуючи наведене вважає, що відсутні будь-які обставини, які свідчили б про невідповідність умов договору вимогам законодавства України та про несправедливість його умов, а пред`явлений позов направлений лише на уникнення цивільно-правової відповідальності за кредитним договором, боргові зобов`язання за яким досі не виконані.

27.05.2019 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить позов задовольнити, оскільки відповідачем не представлено суду належних доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин.

Крім цього, разом з відповіддю на відзив позивач подав клопотанням про витребування у відповідача оригіналів документів, які можуть підтвердити обставини справи, на який ґрунтуються викладені у відзиві на позовну заяву твердження, яке ухвалою суду від 06.06.2019 повернуто позивачу без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

14.12.2017 між сторонами укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №157726-А, відповідно до п.2.1 якого кредитодавець надає позичальникові кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб, не пов`язаних із підприємницькою діяльністю, а позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом у розмірі 1,33% в день, річна відсоткова ставка становить 478,8%, сума кредиту - 7000 грн, термін платежу 11.01.2018, сукупна вартість кредиту становить 9699,9 грн.

Згідно з п.2.2. договору кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.2.1.1. договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми платежу на платіжну картку позичальника).

Відповідно до п.3.4.5., п.10.5. договору позичальник зобов`язаний визнавати електронні документи, складені кредитодавцем і позичальником (заявки, договори, акти та інше) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», як документи, складені в простій письмовій формі відповідно до законодавства України; сторони підтверджують, що даний електронний договір та всі додатки до нього має таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто, вчинені в простій письмовій формі.

Згідно з п.4.2 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору, розміщується в особистому кабінеті та надається позичальнику кредитодавцем разом із договором.

Відповідно до п.4.5. у разі продовження строку дії договору позичальником - нарахування процентів за договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів, на яку продовжено строк договору, на суму кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу.

Пунктом 4.6. передбачено, що у разі неповернення строкової заборгованості за договором до дня терміну платежу, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. З дня, наступного за днем терміну платежу, нараховується пеня в розмірі 3% від суми кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу, за кожний день прострочення, а згідно з п.5.4 пеня нараховується протягом 60 календарних днів з першого дня прострочення терміну платежу. При цьому, сумарна кількість днів нарахування пені за Договором не перевищує 60 днів включно.

Згідно з 10.7.,10.8. позичальник підтверджує, що усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також позичальник підтверджує, що під час укладання договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин.

Відповідачу видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що підтверджується розпорядженням національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 13.04.2017 року №1127.

Наказом відповідача №0906-1 від 09.06.2017 року затверджені «Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН»; примірний договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та примірний графік платежів.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 1 ст. 5, ч.1, 2 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

З представленої позивачем копії договору від 14.12.2017 вбачається, що на момент укладення договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з текстом правил, що розміщені на сайті кредитодавця, що зазначено в п.10.3.

Пунктом 4 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СС ЛОУН» встановлений порядок надання кредиту, відповідно до якого заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.

Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер, та/або через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається електронний Договір.

Договір про надання кредиту укладається в особистому кабінеті. Заявник здійснює вхід на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Заявник підписує договір накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з п.5 Правил шляхом введення одноразового ідентифікатора в спеціально відведене поле в особистому кабінеті.

Згідно з п.5.3. Правил позичальник визнає, що всі документи, засвідчені з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є еквівалентом документа в письмовій формі, які підписані власноручно. Позичальник визнає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором в повідомленнях, переданих в рамках користування особистим кабінетом, призводить до юридичних наслідків, аналогічно з використанням власноручного підпису відповідно до вимог законів.

Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті, такі є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

З урахуванням наведеного, оскільки договір №157726-А від 14.12.2017 укладався шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, тому суд не приймає до уваги доводи позивача, що договір він не підписував.

Безпідставними суд вважає також посилання позивача на те, що відповідач не надав йому кошти, передбачені договором, оскільки такі спростовуються представленим відповідачем витягом з реєстру виданих позик від 23.04.2019, здійснених за допомогою сервісу ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яким підтверджується надання позивачу 14.12.2017 кредиту, шляхом перерахування коштів на його платіжну картку.

Більше того, про укладення договору та отримання коштів свідчить і внесення позивачем на рахунок відповідача кошті в сумі 36250,20 грн., а твердження позивача, що такі вносяться за іншим не припиненим зобов`язанням не підтвердженні позивачем жодними доказами, натомість спростовуються представленою відповідачем довідкою №1330 від 25.04.2019, згідно з якою у позивача не було жодних зобов`язань щодо сплати будь-яких коштів на користь відповідача, крім зобов`язань за оспорюваним договором.

Необґрунтованими суд вважає доводи позивача щодо недосягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору, оскільки такі спростовуються копією договору.

Безпідставними є й посилання позивача на здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики, що відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить про недійсність договору, у зв`язку з ненаданням йому всупереч вимогам ст.4, 9 Закону України «Про захист прав споживачів» необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, оскільки вся вказана інформація міститься як в умовах договору, так і в Правилах надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», зі змістом яких позивач мав можливість ознайомитися без обмежень у часі, а у випадку незгоди з такими відмовитися від отримання кредиту та вийти з інформаційно-телекомунікаційної системи товариства.

У справі «Серявін та інші проти України», №4909/04, §58, рішення від 10.02.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо недійсності п.4.6 та п.5.4 договору №157726-А від 14.12.2017, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.3, ч.5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими; несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним; положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Як вбачається з п.4.6 та п.5.4 договору №157726-А від 14.12.2017 у разі неповернення строкової заборгованості за договором до дня терміну платежу, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. З дня, наступного за днем терміну платежу, нараховується пеня в розмірі 3% від суми кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу, за кожний день прострочення. Пеня нараховується протягом 60 календарних днів з першого дня прострочення терміну платежу. При цьому, сумарна кількість днів нарахування пені за Договором не перевищує 60 днів включно.

Зі змісту вказаних умов договору вбачається, що у разі невиконання позивачем зобов`язань за договором, останній зобов`язаний сплатити компенсацію, що максимально становить 180% суми кредиту, тобто перевищує п`ятдесят відсотків вартості продукції.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що такі умови договору є несправедливим та суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків, порушує права позивача як споживача послуг банку, а тому позовні вимоги про визнання таких недійсними підлягають задоволенню

Крім цього, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, від 06.03.2018 у справі №487/7824/15-ц (провадження №61-2422св18) зазначено, що встановивши, що пункт 5.2 кредитного договору щодо встановлення відповідальності за невиконання умов договору у вигляді пені у розмірі 17 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків позивача як споживача послуг банку, оскільки така умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання нею зобов`язань за спірним договором, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову. Враховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для визнання частково недійсним договору споживчого кредиту, правильно застосувавши положення Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача з тих підстав, що встановлена п.4.6, 5.4 умов договору пеня є не компенсацією в розумінні п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а способом забезпечення виконання зобов`язання, оскільки такі спростовуються вищенаведеним.

Крім цього, позивач просить застосувати наслідки, передбачені ст.216 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Разом з тим, позивачем не обґрунтовано що саме відповідач отримав від нього на виконання п.4.6, 5.4 договору, а тому суд не вбачає підстав для застосування наслідків, передбачених ст.216 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

При цьому, відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, такий пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.12, 81, 89, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Визнати недійсними пункти 4.6 та 5.4 договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №157726-А від 14 грудня 2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його складення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», місцезнаходження: 01024, м.Київ, вул.Басейна, 6, ідентифікаційний код за .

Повне судове рішення складено 06.06.2019.

Суддя Р.Я.Головатий