Справа №167/265/19
Провадження №2/167/137/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2019 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - Ісакової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Рожищенський районний відділ державної виконавчої служби Головного теритіального управління юстиції у Волинській області до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину та стягнення неустойки(пені) за прострочення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на дитину та стягнення неустойки(пені) за прострочення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що згідно рішення Рожищенського районного суду від 04.11.2013 року з відповідача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в твердій грошовій в сумі 500 грн.. Покликаючись на те, що розмір аліментів, які сплачує відповідач є недостатніми для належного утримання дитини, просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача в її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1014 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття з врахуванням зміни прожиткового мінімуму та індексу інфляції.

Крім того, у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, оскільки він не виконує зобов`язання по матеріальному утриманню своєї дитини, відповідно до рішення суду. Станом на 01 лютого 2019 року згідно довідки-рахунку Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області сума заборгованості по аліментах ОСОБА_2. в її користь на утримання дитини становить 4500 грн..

На підставі викладеного, відповідно до ч.1 ст.196 СК України, просить стягнути з відповідача в її користь 1380 грн. неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів за період з травня 2018 року по січень 2019 року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, згідно клопотання просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, заперечень проти позову також не надав.

Представник Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Таким чином, у зв`язку із ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК) та судовий розгляд даної справи здійснюється у заочному порядку (ст.280 ЦПК України).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно рішення Рожищенського районного суду від 04.11.2013 року з відповідача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. (а.с.8).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Так, ч.3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень.

Отже, на час звернення позивача до суду з позовом про збільшення аліментів 20.02.2019 року мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років мав становити не менше ніж 1014 грн. 00 коп. (2027 грн. 00 коп. х 50%), що значно перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 04.11.2013 року.

Наведене свідчить про те, що на день постановлення рішення Рожищенського районного суду від 04.11.2013 року розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на її утримання, які несе лише позивач.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст. 9 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні та слід стягувати з відповідача в користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1014 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації відповідно до закону.

Крім того, відповідно до виконавчого провадження, відповідачу визначено сплачувати протягом травня 2018 року по січень 2019 року - 500 грн. щомісячно.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

У постанові Верховного суду України від 11.09.2013 у справі № 6-81цс13, реєстр № 33609035 Верховний суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів, та визначивши її загальну суму.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Це пов`язано з тим, що відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15 та від 16.12.2015р. № 2696цс15.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів, а тому повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, неустойка за прострочення сплати аліментів за період з травня 2018 року по січень 2019 року становить 4500 грн.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1380 грн..

Згідно положень ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 1536,80 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183, 184,191,192 СК України, керуючись ст.ст.4, 7, 12, 13, 77, 81, 83, 141, 247, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Збільшити розмір стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 04.11.2013 року.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІНН НОМЕР_1 ) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1014 (одна тисяча чотирнадцять) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІНН НОМЕР_1 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 1380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 в дохід держави 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ: І.І.Сіліч