ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року

м.Суми

Справа №575/1042/18

Номер провадження 22-ц/816/3167/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 12 березня 2019 року, в складі судді В`юник Н.Г., ухваленого у смт Велика Писарівка, повний текст якого складений 12 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 12 серпня 2011 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 18000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконала, тому станом на 25 червня 2018 року утворився борг на загальну суму 49090,71 грн, з яких: 27790,18 грн - проценти за користування кредитом, 23086,34 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2313,84 грн - штраф (процентна складова), які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 12 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В доводах апеляційної скарги зазначається, що суду були надані належні письмові докази для підтвердження кредитної заборгованості та всіх її складових. При цьому, як вважає позивач, строк позовної давності до заявлених вимог ним не пропущений.

Від відповідача в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами договору було погоджено порядок списання кредитної заборгованості (в першу чергу списуються пеня та відсотки), однак банк таким правом не скористався, що підтверджується фактичними вимогами банку, згідно з якими заборгованість по тілу кредиту позивачем не визначається, при цьому, банк просив стягнути лише відсотки та неустойку без зазначення на яку суму заборгованості (тіло кредиту) проведені такі нарахування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2011 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 10).

Підписуючи анкету-заяву, відповідач погодилася з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Своїм підписом у анкеті-заяві ОСОБА_1 засвідчила, що була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання банківських послуг (виконання робіт), а також з тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником, базова відсоткова ставка по кредитному ліміту становить 3 % в місяць, щомісячні платежі умовами кредитування передбачені у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, зі строком внесення до 25 числа місяця, наступного за звітним. Крім того, умовами кредитування передбачені пеня та штраф за порушення строків по грошових зобов`язаннях (а.с. 11).

З наданої банком інформації по кредитному договору № б/н від 12 серпня 2011 року вбачається, що ОСОБА_1 видавались картки за №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2. Строк дії останньої картки - по жовтень 2019 року (а.с. 116).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що за кредитним договором № б/н від 05 червня 2010 року станом на 18 березня 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 49090,71 грн, з яких: 27790,18 грн - проценти за користування кредитом, 23086,34 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2313,84 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 6 - 9).

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пеня, штраф (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання та повернення, сплата процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

У ч. 1 ст. 634 ЦК України йдеться про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбачено ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з вимог ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 534 ЦК України визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Виходячи з п. 2.1.1.4.10 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитом, насамперед направляються для погашення штрафів згідно розділів 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.8 і 2.1.1.16.1 цих Умов, далі - комісій, далі - пені згідно розділу 2.1.1.12.6.1 цих Умов, далі - відсотків по овердрафту, тіла овердрафту, далі - штрафів згідно розділів 2.1.1.12.6.2 і 2.1.1.12.7.4 цих Умов, далі - простроченого тіла кредиту, далі - відсотків по сплаті кредиту, далі - тіла кредиту до оплати, частина суми (в т.ч. суми, наданої позичальником понад суми щомісячного платежу) спрямовується на погашення заборгованості за кредитом (а.с. 12 - 26).

Таким чином, наведені вище норми права та встановлені в справі обставини дають підстави стверджувати, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку щодо стягнення процентів та сум неустойки, оскільки законом та Умовами і Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку (п. 2.1.1.4.10) визначено порядок погашення кредитної заборгованості, а саме: в першу чергу погашаються проценти та неустойка, а потім тіло кредиту.

При цьому, позивач не довів належними та допустимими доказами досягнення сторонами кредитного договору іншого порядку погашення кредиту. До того ж, підписана позичальником довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» умов щодо іншого порядку погашення кредиту не містить.

Отже, банк не скористався своїм правом на стягнення заборгованості за кредитом, як це передбачено умовами кредитного договору, так як банк не визначив заборгованість за тілом кредиту і в той же час просив стягнути відсотки за користування кредитом та неустойку без зазначення суми тіла кредиту, з урахуванням якої проведені вказані нарахування.

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що банк надав належні письмові докази для підтвердження кредитної заборгованості та всіх її складових та що ним не пропущений строк позовної давності до заявлених вимог не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вказані обставини висновків суду не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про відмову в задоволенні позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 12 березня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 червня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина