Дата документу 28.05.2019 Справа № 310/8523/16-ц
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 310/8523/16-ц

Провадження №22-ц/807/1098/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2018 року в складі судді Полянчука Б.І. в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити дії, стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», правонаступником прав та обов`язків якого є публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити дії, стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначало, що 21.08.2015 року між відповідачем та ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу Бердянський район електричних мереж було укладено договір про користування електричною енергією №10151251, згідно якого ОСОБА_1 зобов`язується дотримуватись вимог нормативно-технічних документів, цього договору та «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999р. (ПКЕЕН).

Згідно п. 19 ПКЕЕН, якщо у власності споживача перебувають електричні мережі напругою понад 0,4 кВ, а прилад обліку встановлений не на межі розподілу електромереж, втрати електричної енергії на ділянці електромережі від межі розподілу до місця встановлення приладу обліку відносяться на рахунок власника зазначеної ділянки електромережі.

При підписанні вищевказаного договору ВАТ «Запоріжжяобленерго» було розроблено додаткову угоду №101512511 від 21.08.2015 року про внесення змін до договору про користування електричною енергією №10151251 від 21.08.2015 року з доповненнями вимог абзацу другого п. 19 ПКЕЕН до договору. Зазначену додаткову угоду було надано на розгляд та погодження ОСОБА_1 , але остання відмовилась її підписувати.

У жовтні 2015 року на адресу відповідача було направлено лист №116 від 23.10.2015 року з проханням погодити додаткову угоду. У лютому 2015 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» отримало відмову з тих підстав, що ОСОБА_1 збиралась передати належне їй КТП 118/685 на баланс Дмитрівської сільської ради.

На теперішній час в добровільному порядку угоду не підписано, вимоги ПКЕЕН відповідачем порушуються, документи відносно передачі вищезазначеного КТП на баланс сільської ради не надані.

Враховуючи викладене, ВАТ «Запоріжжяобленерго» просило зобов`язати ОСОБА_1 погодити з ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу Бердянський район електричних мереж додаткову угоду №101512511 від 21.08.2015 року про внесення змін до договору про користування електричною енергією №10151251 від 21.08.2015 року. Стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4 874,18 грн., що виникла за період з 21.08.2015 року по 30.11.2016 року в результаті непідписання додаткової угоди №101512511 від 21.08.2015 року про внесення змін до договору про користування електричною енергією №1051251 від 21.08.2015 року та 1378 грн. судового збору.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованість у розмірі 4624,18 грн. та 1378 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованості у розмірі 4624,18 грн. та 1378 грн. судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що втрата електричної енергії утворюється на ділянці розподілу електричної енергії, яка пролягає на території ділянки, яка не перебуває у власності споживача, але яка може перебувати у віданні Дмитрівської сільської ради. Жодним правовстановлюючим документом не встановлено право власності на КТП за Буйновською Т.Л. Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 15.01.2010 року не застосовується до спірних правовідносин, оскільки на момент його підписання ОСОБА_1 була приватним підприємцем.

Учасники справи не скористались своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( т.2 а.с.11; 30).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Оскільки ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з неї заборгованості у розмірі 4624,18 грн., апеляційний суд рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання споживача погодити додаткову угоду не переглядає.

Позивач ПАТ «Запоріжжяобленерго» судове рішення не оскаржує.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості виходив із доведеності зазначених вимог.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу майнового паю від 15 червня 2009 року, власник майнового паю ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Леніна» Бердянського району Запорізької області. Право власності продавця на майновий пай засвідчене свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серія НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , виданий Дмитрівською сільською радою Бердянського району Запорізької області 02.02.07; 17.04.07 2007 р. (т.1, а.с. 93).

На виконання вищезазначеного договору купівлі-продажу складено акт прийняття-передачі від 18.06.2009 року, із якого вбачається, що ОСОБА_1 прийняла у продавця майно та будову за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 тому числі трансформатор (т.1, а.с.93-зворот).

З акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 15.01.2010 р. вбачається, що власність постачальника (ВАТ «Запоріжжяобленерго») електричної енергії ПЛ-10кВ Ф-118 оп.№20 (відп.оп.№15), власність електричних мереж Споживача (ПП Буйновська) НОМЕР_3 118/685, ШО-0,4кВ і струмоприймачі. Межа власності електричних мереж встановлюється у точці приєднання шлейфів РТПВ 118/685 Споживача до ПЛ-10 кВ оп.№20 (відп.оп.№15) Ф-118. (т.1, а.с. 18, 94).

Зі схеми електропостачання від 15.01.2010 року вбачається, що електрична мережа, починаючи від межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та ПП Буйновська, що розташована на опорі № 20 і до електроустановки споживача, знаходиться у власності ПП Буйновська (т.1, а.с. 95).

21 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Запоріжжяобленерго» укладено Договір № 10151251 про користування електричною енергією, за яким Енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати електричну енергію на об`єкт побутового споживача житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та належить на підставі права власності (т.1, а.с. 7-8).

Відповідно до п.п. 4,6 Договору № 10151251 місце встановлення розрахункового приладу обліку РУ-0,4 кВ ШО КТП 118/685. Межа розподілу встановлюється у точці приєднання РТПВ 118/685 споживача до ПЛ-10кВ оп. №20(відп.оп.№15) Ф-118.

21 серпня 2015 року ОСОБА_1 підписано Акт прийняття розрахункового засобу обліку побутового споживача, з якого вбачається, що місце встановлення приладу обліку РУ-0,4 кВ КТП 118/168 (ст.), 118/685. Відгалуження від ізоляторів опори №20, ПЛ-10 кВ підстанції (КТП) № 118/168, 118/165 ( т.1 а.с. 16).

Відповідно до п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі ПКЕЕН), ці правила регулюють відносини між побутовими споживачами та електропостачальниками.

Відповідно до п. 2 ПКЕЕН побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником.

Відповідно до п. 3 ПКЕЕН (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Відповідно до абз. 2 п. 19 ПКЕЕН (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо у власності споживача перебувають електричні мережі напругою понад 0,4 кВ, а прилад обліку встановлений не на межі розподілу електромереж, втрати електричної енергії на ділянці електромережі від межі розподілу до місця встановлення приладу обліку відносяться на рахунок власника зазначеної ділянки електромережі.

23 серпня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України № 591 внесено зміни до абз.2 п. 19 ПКЕЕН, який викладено у наступній редакції: У разі коли у власності або користуванні побутового споживача перебувають електричні мережі напругою понад 1 кВ, а засіб обліку встановлений не на межі балансової належності електричних мереж, електропостачальник проводить побутовому споживачу розрахунок технічних втрат електричної енергії в електричних мережах відповідно до методики визначення технологічних втрат електричної енергії в електричних мережах, трансформаторних пунктах, які належать побутовим споживачам (населенню), затвердженої НКРЕКП.

З матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2015 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» направило ОСОБА_1 . лист № 2116 з додатковою угодою № 101512511 від 21.08.2015 року до Договору № 10151251 від 21.08.2015 року з проханням погодити зазначену додаткову угоду з метою приведення договору у відповідність до ч.2 п. 19 ПКЕЕН (т.1, а.с. 11-12).

У відповідь на лист № 2116 ОСОБА_1 надала протокол розбіжностей, в якому запропонувала доповнити Додаткову угоду № 101512511 від 21.08.2015 року пунктом 1-1 «Споживач погоджується передати КТП 118/685 на баланс Дмитрівської сільської ради, що обумовлюється невідповідністю місця встановлення розрахункового обліку та межі балансової належності» (т.1, а.с. 13-15).

В матеріалах справи відсутні докази передачі ОСОБА_1 КТП 118/685 на баланс Дмитрівської сільської ради.

Відповідно до п. 2 ПКЕЕН електрична мережа - підстанції, розподільні установки та електричні лінії, призначені для передачі та розподілу енергії, до яких безпосередньо приєднана електроустановка споживача.

Як зазначалось, з Договору №10151251 від 21.08.2015 року вбачається, що межа розподілу встановлюється у точці приєднання РТПВ 118/685 споживача до ПЛ-10кВ оп. №20(відп.оп.№15) Ф-118, а КТП 118/685 встановлено не на межі балансової належності.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що втрати електричної енергії на ділянці електромережі від межі балансової належності і до приладу обліку ОСОБА_1 відносяться на рахунок останньої.

Крім того, з Договору №10151251 від 21.08.2015 року, Акту прийняття розрахункового засобу обліку побутового споживача від 21.08.2015, схеми електропостачання вбачається, що у власності споживача перебувають електричні мережі напругою понад 1 кВ.

Відповідно до п. 8.1 Договору № 10151251 споживач електричної енергії зобов`язується дотримуватись вимог нормативно-технічних документів, цього Договору та ПКЕЕН.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем надано розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , особовий рахунок (а.с. 10,161) із яких вбачається, що вартість втрат електричної енергії на ділянці електромережі від меж розподілу до місця встановлення розрахункового засобу обліку за період з 21.08.2015 р. по 30.11.2016 р. становить 4624,18 грн.

Зазначений розрахунок відповідачем не спростовано.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 не виконано вимоги п.19 ПКЕЕН, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, тому з останньої підлягає стягненню заборгованість у розмірі 4624,18 грн.

Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 травня 2019 року.

Головуючий Судді: