Справа № 621/377/19
Пр. № 2/621/508/19
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

з участю секретаря - Єрмоленко О.О.,

представник позивача - Савіхіна А.М.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження за відсутністю учасників справи в залі суду цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми,

в с т а н о в и в:

14.02.2019 року позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 29.12.2012 року в розмірі 12984 грн. 70 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_4 (далі - Позичальник) звернулась до "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 29.12.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 10500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_4 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини, є відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Враховуючи положення ст.ст. 608, 1218, 1219, 1268 ЦК України відповідачі мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 27.10.2016 року по 27.04.2017 року. 09.03.2017 року АТ КБ "Приватбанк" була направлена претензія кредитора до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області. Листом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 31.03.2017 року Банк було повідомлено про те, що спадкоємці ОСОБА_4 із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Враховуючи, що відповідачі були зареєстровані разом із ОСОБА_4 на момент смерті останньої, заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавали, отже вони є такими, що прийняли спадщину в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а відповідно повинні виконати кредитні зобов`язання померлої, якої також входять до складу спадщини. 15.12.2018 року Банком на адресу Грибіник В.О., ОСОБА_5 І.В. було направлено лист-претензію про погашення наявної заборгованості, проте, вимога Банку залишилася не виконаною. Станом на дату смерті ОСОБА_4 у Позичальника була наявна заборгованість за Кредитним договором б/н від 29.12.2012 року у розмірі 12984 грн. 70 коп., яка складається з наступного: тіла кредиту - 10035 грн. 98 коп.; нарахованих процентів за користування кредитом - 2948 грн. 72 коп. Оскільки відповідачі не здійснюють повернення коштів Банк звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_6 . у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розгляду справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, свої інтереси довірили представляти адвокату ОСОБА_7 , яка також у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її з відповідачами відсутності. Грибіник ОСОБА_8 та Грибіник ОСОБА_9 у попередні судові засідання надали суду письмові відзив та заперечення на позовну заяву, в яких зазначили, що з позовом Банку вони не згодні, позовні вимоги вважають необгрунтованими та безпідставними. Так, ОСОБА_4 була дружиною ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Відповідачі не заперечували того факту, що вони були зареєстровані за однією адресою із померлою. Проте, ОСОБА_4 не мала будь-якого спадкового майна. Відповідачі вказували на те, що Банком пропущено шестимісячний строк на пред`явлення претензії. Крім того, позивачем не доведено факту, що ОСОБА_4 отримувала кредитну карту та кошти, оскільки у Анкеті-заяві не вказано вид кредитної карти та бажаний кредитний ліміт. На підставі викладеного, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просили відмовити АТ КБ "Приватбанк" у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В подальшому сторони скористалися своїми процесуальними правами на пред`явлення відповіді на відзив та пояснень, а також заперечень - з боку відповідачів. Позивач стверджував, що в справі наявні достатні докази факту отримання ОСОБА_4 кредиту та наявності обов`язку відповідачів погасити наявну заборгованості. В свою чергу ОСОБА_10 та ОСОБА_2 наполягали на тому, що ОСОБА_4 не отримувала кредитних коштів, їм не було відомо про кредитні зобов`язання, а також звертали увагу суду на строк звернення АТ КБ "Приватбанк" із претензією.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:

Встановлено, що на підтвердження своїх вимог АТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви надано наступні докази копію Анкети на надання банківських послуг в Приватбанку від 29.12.2012 року, підписану ОСОБА_11 Юріївною, копію Витягу з Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови) (а.с. 10, 11-44).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Крім того, позивачем надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що за ОСОБА_4 наявна заборгованість загальним розміром 12984 грн. 70 коп., яка складається з наступного: тіла кредиту - 10035 грн. 98 коп.; нарахованих процентів за користування кредитом - 2948 грн. 72 коп. (а.с. 6-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла - копія Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 25 (а.с. 48).

ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проживали та були зареєстровані також відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 постійно проживали разом із ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини, заяв про відмову від спадщини у строк з 27.10.2016 року по 27.04.2017 року не подавали, а отже прийняли спадщину.

09.03.2017 року АТ КБ "Приватбанк" була направлена претензія кредитора до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області. Листом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 22.03.2017 року вих. № 422/01-16 повідомлено, що спадкоємці ОСОБА_4 із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 51, 52).

09.11.2018 року АТ КБ "Приватбанк" на адресу позивачів було направлено листи-претензії щодо погашення заборгованості ОСОБА_4 , проте вимоги Банку задоволені не були (а.с. 53, 54).

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та Банком склалися правовідносини по договору позики, який складається з Анкети-заяви від 29.12.2012 року, Умов та правил надання банківських послуг, та тарифів банку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В позові Банк посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.12.2012 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 10500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Судом при встановленні обставин та перевірки їх дослідженими судом доказами, наданими позивачем, не встановлено прав та обов`язків сторін по договору надання кредиту, а саме на яких умовах надавався кредит відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування по даній цивільній справі є права і обов`язки сторін, які передбачені умовами договору № б/н від 29.12.2012 року, який складається з Анкети-заяви ОСОБА_4 від 29.12.2012 року, Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, та тарифів банку, та умови їх виконання сторонами.

Аналіз наданих суду позивачем доказів, щодо такої обставини як встановлення кредитного ліміту, його зміни під час дії договору, свідчить про те, що такий доказ суду не наданий.

Позивач вказує, що згідно наданої суду копії анкети заяви від 29.12.2012 року вбачається, що позичальник висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки.

В той же час, Анкета-заява ОСОБА_4 від 29.12.2012 року не містить ані назви бажаної карти, ані у графі бажаний кредитний ліміт не міститься інформація щодо його розміру.

Інших будь-яких доказів отримання ОСОБА_4 кредиту у розмірі 10500 грн. Банком суду не надано. Крім того, позивачем взагалі не надано фото з картою ОСОБА_4 для можливості встановити номер карти та факт отримання її Позичальником.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач згідно Умов.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» надав Умови і правила надання банківських послуг, вірність яких оригіналу нічим не засвідчена. Крім того, вони не містять підпису ОСОБА_4 , а Анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яку Позичальник підписала 29.12.2012 року, не містить посилання про те, що вона була ознайомлена та їй були надані саме вказані вище умови.

Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року по справі № 6-2320цс16, розглядаючи спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначив, що Умови та тарифи банку повинні містити підпис позичальника.

Позов не містить посилання на доказ, який підтверджує ту обставину, що ОСОБА_4 порушила обов`язок повернення кредиту, сплати процентів за його користування, комісії та неустойки у виді пені та штрафів, а саме не виконувала або неналежним чином виконувала умови договору № б/н від 29.12.2012 року.

Позивач не надав суду доказів тієї обставини, що ОСОБА_4 отримала кредит саме у розмірі 10500 грн.

Так, належним доказом цієї обставини є документ, який підтверджує зарахування кредитного ліміту на картковий рахунок Позичальника та зняття останньою цих кредитних коштів. Проте, вказані докази відсутні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 п. 8 ст. 16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналізуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач не довів обставини, які свідчать про порушення ОСОБА_4 його майнового права за кредитним договором.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідачів про те, що Банком пропущено строк на пред`явлення претензії, оскільки АТ КБ "Приватбанк" було направлено претензію до нотаріальної контори у шестимісячний строк.

Висновки ВССУ по справі № 727/10033/15-ц від 16.11.2016 року вказують на те, що Банк має право пред`явити вимоги до спадкоємців позичальника протягом 6 місяців, зокрема, шляхом звернення до нотаріуса.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у справі № 489/2924/16-ц від 15.03.2018 року відсутність у спадкоємців Свідоцтва про право на спадщину не є підставою для відмови у задоволенні вимог Банку.

Однак, в ході розгляду даної справи встановлено, що позивачем не доведено факту отримання та використання ОСОБА_4 кредитних коштів, що тягне за собою відсутність підстав для звернення коштів зі спадкоємців позичальника. Крім того, Банком не доведено співмірності розміру заборгованості вартості спадкового майна.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, як такий, що не грунтується на встановлених судом обставинах, перевірених наданими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так як рішення ухвалено на користь відповідачів, то понесені позивачем і документально підтверджені витрати на сплату судового збору не підлягають стягненню відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 22, 526, 610, 612, 625, 629, 1048-1055, 1218, 1219, 1268, 1281, 1282 ЦК України, 12, 18, 77-81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04 червня 2019 року.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий: