ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6525/19 Справа № 2-1705/11 Суддя у 1-й інстанції - Чулінін Д.Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2011 року

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Центр-ойл про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (далі ТОВ ОТП Факторинг Україна) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Центр-ойл (далі ТОВ Центр-ойл) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 08.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством ОТП Банк, правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство ОТП Банк, та ОСОБА_1 був укладений кредитним договір № СrL-SМЕ301/248/2008, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 100 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 08.07.2013 року, що підтверджується валютними меморіальними ордерами.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 08.07.2008 року між ТОВ Центр-ойл та банком був укладений договір поруки № SR-SME301/248/2008.

Однак, позичальник порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 19.01.2010 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 952 621,59 грн., еквівалентно 119 059,84 доларів США, з яких: 800 120,00 грн., еквівалентно 100 000,00 доларів США сума основного боргу; 122 197,69 грн., еквівалентно 15 282,42 доларів США боргу проценти; 30 303,90 грн., еквівалентно 3 787,42 доларів США пеня.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № СrL-SМЕ301/248/2008 від 08.07.2008 року в розмірі 952 621,59 грн., еквівалентно 119 059,84 доларів США. Судові витрати покласти на відповідачів.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2011 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ Центр-ойл на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором № СrL-SМЕ301/248/2008 від 08.07.2008 року станом на 19.01.2010 року в розмірі 952 621,59 грн., з яких: 800 120,00 грн., еквівалентно 100 000,00 доларів США сума основного боргу; 122 197,69 грн., еквівалентно 15 282,42 доларів США боргу проценти; 30 303,90 грн., еквівалентно 3 787,42 доларів США пеня.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 515 277,28 грн. суму основного боргу, еквівалентних 64 400,00 доларів США та 106 404,19 грн. процентів, еквівалентних 13 298,53 доларів США. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 08.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством ОТП Банк, правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство ОТП Банк, та ОСОБА_1 був укладений кредитним договір № СrL-SМЕ301/248/2008, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 100 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 08.07.2013 року, що підтверджується валютними меморіальними ордерами.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 08.07.2008 року між ТОВ Центр-ойл та банком був укладений договір поруки № SR-SME301/248/2008.

Однак, позичальник порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 19.01.2010 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 952 621,59 грн., еквівалентно 119 059,84 доларів США, з яких: 800 120,00 грн., еквівалентно 100 000,00 доларів США сума основного боргу; 122 197,69 грн., еквівалентно 15 282,42 доларів США боргу проценти; 30 303,90 грн., еквівалентно 3 787,42 доларів США пеня.

12 листопада 2010 року між ПАТ ОТП Банк та ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі чого до позивача згідно з ст. 514 ЦК України перейшли права первісного кредитора на отримання з основного боржника і поручителя всієї непогашеної суми кредиту, нарахованих процентів та пені.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернуті такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до частини першої статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання та частиною другою статті 615 ЦК України встановлено, що відповідач не може бути звільнений від відповідальності за порушення зобов`язання у разі односторонньої відмови від них.

Згідно з частинами першою, другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Натомість відповідачами не було спростовано наданий розрахунок ні в суді першої, ні апеляційної інстанції.

Колегією суддів встановлено, що на теперішній час відповідачі не погашають заборгованість за кредитним договором, що є порушенням умов договору.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи містять докази отримання відповідачем кредиту в розмірі 64 400,00 доларів США, у зв`язку з чим, розмір заборгованості є меншим, ніж той, що заявлений позивачем, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні, оскільки наведене спростовується матеріалами справи та встановленими обставинами.

Встановлено, що матеріали справи містять докази щодо видачі ОСОБА_1 кредитних коштів у тому розмірі, у якому зазначено в кредитному договорі, а саме 100 000,00 доларів США, що підтверджується випискою з поточного рахунку позичальника № НОМЕР_1 , копією валютного меморіального ордеру № 1 від 11.07.2008 року, копією валютного меморіального ордеру № 1 від 21.07.2008 року, копією валютного меморіального ордеру № 1 від 28.07.2008 року, копією валютного меморіального ордеру № 1 від 06.08.2008 року, копією валютного меморіального ордеру № 31 від 15.08.2008 року, копією валютного меморіального ордеру № 1 від 08.09.2008 року.

Згідно п.5.1 глави 5 постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 року за № 254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. Положення № 254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.(копії виписок додаються).

З урахуванням вищевикладеного, банківські виписки є належними доказами, що підтверджують видачу кредиту, наявність та розмір заборгованості за кредитним договором, здійснені платежі за кредитним договором.

Разом з тим, ОСОБА_1 не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вимог її апеляційної скарги.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2011 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко