Справа № 288/1489/17
Провадження № 2/288/254/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я», Попільнянське відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ», ОСОБА_2 про визнання права вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем - епідеміологом, визнання права вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції Житомирської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я» (далі - Відповідач-1), Попільнянського відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ» (далі - Відповідач-2), ОСОБА_2 (далі - Відповідач-3) про визнання права вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем - епідеміологом, визнання права вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції Житомирської області.

В поданій позовній заяві з врахуванням наданих уточнень та збільшених позовних вимог Позивач вказує, що виникло два рішення стосовно однієї позовної вимоги, а саме його правам та інтересам істотно шкодить визнання Відповідачами й іншими рішення від 16 вересня 1998 року таким, яким закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою від 26 серпня 1997 року поновити на посаді лікар - епідеміолог з 29 липня 1997 року.

Так, в рішенні Попільнянського районного суду від 24 січня 2017 року, а також наступними судовими рішеннями, позовну заяву від 26 серпня 1997 року ідентифіковано ось так: про поновлення на роботі лікарем - епідеміологом з 29 липня 1997 року, рішенням апеляційного суду від 19 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позову від 26 серпня 1997 року до Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр» Міністерства охорони здоров`я України» про поновлення на посаді лікаря - епідеміолога з 29 липня 1997 року. Отже позовна вимога поновити Позивача на посаді лікар - епідеміолог з 29 липня 1997 року є реальним фактом, проте щодо цієї позовної вимоги від 26 серпня 1997 року, є ще одне рішення - про зовсім іншу посаду.

Позивач зазначає, що Попільнянським районним судом від 16 вересня 1998 року не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою від 26 серпня 1997 року поновити на роботі лікарем - епідеміологом з 29 липня 1997 року - з тих причин, що сталась протизаконна підміна предмета й підстав позову, фактичну вимогу поновити лікарем свавільно змінено на фальшивість - поновити завепідеміологом, а тому рішенням від 16 вересня 1998 року - Попільнянську районну санітарно - епідеміологічну станцію зобов`язано: вважати ОСОБА_1 звільненим з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням, внести зміни в наказ № 23 від 30 липня 1997 року та в його трудову книжку, вказаним наказом ОСОБА_1 звільнено з роботи лікарем (як він і просив в заявах від 08 липня 1997 року та пізніше), при цьому виклику в суд належною судовою повісткою не було, тому 16 вересня 1998 року, суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його адвоката.

При цьому ні з сторони Позивача, ні з сторони Відповідача не було вимог: вважати ОСОБА_1 звільненим з посади завепідвідділом, змінити наказ про звільнення та змінити запис в трудовій книжці. Таким чином, Позивачу було відмовлено у задоволенні позову, якого ніколи не було в природі, але придумано його протизаконно. Цим діянням було перекрито доступ до правосуддя на 20 років.

Факти про те, що суд підмінив фактичну позовну вимогу поновити лікарем, що суд розглянув фальшиву вимогу поновити на посаду завепідвідділом, при цьому залишив без розгляду фактичну позовну вимогу поновити на посаду лікаря епідеміолога, - переконливо доказує зміст довідки судді - доповідача - автора ухвали обласного суду: «У поданій Попільнянському районному суду 26 серпня 1997 року позовній заяві Ви зазначили, що працювали у відповідача на посаді завідувача відділом. У даній позовній заяві Ви не порушували питання про поновлення Вас на посаді лікаря - епідеміолога. В зв`язку з цим у рішенні Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року та в ухвалі Житомирського обласного суду від 28 жовтня 1998 року вказана Ваша посада - зав. епідеміологічним відділенням.

Проте, навпаки, Позивачем порушено питання про поновлення лікарем - епідеміологом, отже чітко видно, що рішення від 16 вересня 1998 року і ухвала від 28 жовтня 1998 року стосуються зовсім іншого предмета позову, тому необхідно вважати, що рішенням від 16 вересня 1998 року не було вирішено, не було розглянуто, а відтак не могло бути закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем - епідеміологом.

В позовній заяві від 02 січня 2018 року, поданій у порядку виконання ухвали від 20 грудня 2017 року, щодо усунення недоліків позовної заяви, ОСОБА_1 посилаючись на вищевказане зазначив обставини, якими обґрунтовує позовні вимоги судом у 1997 році заведено провадження справи № 2-11/1998 з приводу фактичної вимоги поновити його на роботу лікарем - епідеміологом з 29 липня 1997 року. Проте, за свавільною ініціативою суду 16 вересня 1998 року фактичні предмет і підстави позову замінено придуманими судом зовсім іншими предметами та підставами, зокрема рішенням від 16 вересня 1998 року Попільнянську районну санітарно - епідеміологічну станцію зобов`язано: вважати Позивача звільненим з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділом, внести зміни в наказ № 23 від 30 липня 1997 року та в трудову книжку Позивача .

Доказами, що підтверджують вказані обставини є: зміст рішення районного суду від 16 вересня 1998 року, зміст рішення обласного суду від 28 жовтня 1998 року, зміст довідки судді - доповідача обласного суду Захарчука С.В. При цьому згаданим наказом від 30 липня 1997 року Позивача звільнено з роботи лікарем (як він й просив про це у заявах від 08 липня 1997 року та пізніше). Ось таким чином рішенням від 16 вересня 1998 року не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем епідеміологом.

При цьому вимога поновити на посаді завепідвідділом з 23 червня 1997 року знаходиться в позовній заяві, яка має в Попільнянському суді зовсім інший реєстраційний номер, а саме: № 951. Від розгляду того позову суддю Гончаренко В.М. відведено, як упереджену та необ`єктивну, але вона протизаконно 16 вересня 1998 року підмінила предмет позову від 26 серпня 1997 року (стаття 375 ККУ), умисно склала довідку, в яку свідомо внесла завідомо неправдиві відомості про виклик у суд 16 вересня 1998 року (стаття 366 ККУ). Зі змісту рішення суду видно, що 16 вересня 1998 року, суд розглянув справу без участі Позивача й без участі його адвоката. Адже насправді виклику в суд належною судовою повісткою не було.

Без судового розгляду Відповідачі не мають бажання урегулювати спірні правовідносини.

На підставі вищевказаного та з врахуванням наданих уточнень та збільшених позовних вимог, Позивач просить, визнати право вважати рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на посаді лікарем - епідеміологом та визнати право вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції Житомирської області.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. 28 листопада 2018 року надав до суду пояснення у справі в яких виклав хронологічну послідовність подій, пов`язаних з розглядом позову від 26 серпня 1997 року та зокрема зазначив, що рішенням судді Гончаренко предмет і підстави позову від 26 серпня 1997 року поновити лікарем протизаконно підмінено іншим предметом і підставами позову (поновити заввідділом), зобов`язано відповідача вважати ОСОБА_1 звільненим з 29 липня 1997 року з посади заввідділом із внесенням змін у наказ про звільнення з роботи і в його трудову книжку. Наразі необхідно зрозуміти природу виникнення та юридичний статус рішення від 16 вересня 1998 року, при ухваленні якого не досліджувалася та конфігурація доказів, яка тоді підлягала дослідженню. Суди не хотіли усвідомити, що рішенням 16 вересня 1998 року не було закінчено розгляд справи за фактичними позовними вимогами від 26 серпня 1997 року поновити на роботі лікарем, тому воно не могло набрати законної сили. Це рішення про зовсім інші предмет і підстави, а саме: про посаду завепідвідділом, але суди послалися, як на набравше законної сили, і в розумінні норм і правил закону рішення від 16 вересня 1998 року є нікчемним, стороннім, недійсним, зайвим, а відтак посилання за ним встановлені обставини не є розумним, тому що рішення недоречне. Позивачем було порушено питання про поновлення лікарем епідеміологом, а лист судді доповідача доказує факт не розгляд 16 вересня 1998 року істинних позовних вимог, а також є доказом того факту, що позовну вимогу поновити лікарем умисне, протизаконно підмінено фальшивою, ілюзорною, придуманою судом, явно непозовною вимогою поновити на зовсім іншій посаді - завепідвідділом. Суд на власний розсуд розпорядився правами Позивача щодо предмета спору, не забезпечив розгляд справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, а суд навпаки вийшов за межі заявлених вимог і постановив завідомо неправосудне рішення суду за придуманим суддею предметом і за надуманими підставами. Фактично нікчемним, недійсним рішенням від 16 вересня 1998 року не міг закінчитися розгляд реальних позовних вимог і воно не могло набрати законної сили, але суди тривалий час протизаконно вважали це рішення набрало законної сили. Наслідком чого стало те, що упродовж двох десятиліть Позивачу було перекрито доступ до правосуддя щодо розгляду фактичних вимог поновити лікарем, заявлених у позові від 26 серпня 1997 року. Рішення від 16 вересня 1998 року за межею позову від 26 серпня 1997 року, воно жодною мірою на стосується фактичних позовних вимог поновити на роботі лікарем з 29 липня 1997 року, а тому рішення від 16 вересня 1998 року не відповідає чинним вимогам процесуального закону та його не слід брати до уваги. /а.с.105 - 107/

Представник Відповідача 1 - державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність. 26 березня 2018 року надав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що Державна установа «Житомирський обласний центр Міністерства охорони здоров`я України» ні в якому разі не може бути правонаступником Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції, і відповідно належним відповідачем у справі. Окрім того ОСОБА_1 не перебуває та ніколи не перебував у трудових відносинах з Центром, а тому Центр ніяким чином не порушував права та законні інтереси Позивача, які охороняються чинним законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 спрямованих до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я», Попільнянське відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ» відсутні, на підставі вищевикладеного просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі /а.с.31-34, 35-50, 57-58, 59-64, 164-167/. 01 квітня 2019 року надав заяву в якій просив справу розглядати без участі представника, позовну заяву не визнав в повному обсязі, оскільки викладені в позовній заяві факти не відповідають дійсним обставинам справи, є надуманими та ґрунтуються на припущеннях. /а.с.162-163/

Представник Відповідача 2 - Попільнянського відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений 26 квітня 2019 року, про що свідчить підпис з відміткою "Отримала" працівника ОСОБА_6 в супровідному листі. /а.с.207/

Відповідач 3 - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, 02 квітня 2019 року надала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги не визнала, при розгляді справи просила врахувати раніше подані заперечення, зазначила, що на даний час не працює, перебуває на пенсії. /а.с.195/

Суд, вислухавши Позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 вересня 1998 року за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в позові ОСОБА_1 до Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання відізваними заяв про звільнення за власним бажанням - відмовлено за безпідставністю вимог. Попільнянській райсанепідстанції внести зміни в наказ № 13 від 30 липня 1997 року і правильним слід вважати ОСОБА_1 звільненим з роботи - з посади завідуючого епідеміологічним відділом Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції із внесенням змін в трудову книжку ОСОБА_1 /а.с.13/

Ухвалою Судової колегії в цивільних справах Житомирського обласного суду в справі № 33-1226/1998 від 28 жовтня 1998 року, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду до Попільнянської райсанепідемстанції про поновлення на роботі й стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Попільнянського райсуду від 16 вересня 1998 року - без змін. /а.с.14/

Відповідно до листа Апеляційного суду Житомирської області № 33-1226/98 від 25 жовтня 2005 року, повідомлено ОСОБА_1 , що його заява про описку в ухвалі обласного суду розглянута, у поданій Попільнянському районному суду 26 серпня 1997 року позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що працював у відповідача на посаді завідувача відділом. У даній позовній заяві ОСОБА_1 не порушував питання про поновлення його на посаді лікаря - епідеміолога. В зв`язку з цим, у рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року і ухвалі Житомирського обласного суду від 28 жовтня 1998 року вказана посада ОСОБА_1 зав. епідеміологічним відділом. /а.с.15/

Відповідно до заперечення від 22 травня 2008 року за вих. № 865 на позовну заяву ОСОБА_1 до Попільнянської рай СЕС «Про поновлення на роботу лікарем епідеміологом» від 14 квітня 2008 року, направленого головним лікарем Попільнянської рай СЕС ОСОБА_2 до Попільнянського районного суду Житомирської області, Попільнянська рай СЕС заперечує щодо позову ОСОБА_1 з тих підстав, що оскільки вступило в силу рішення Попільнянського районного суду в справі 2-11/98, якою розглянуто обставини звільнення ОСОБА_1 Відмовлено ОСОБА_1 у позові за безпідставністю вимог та визнано, що правильним слід вважати ОСОБА_1 звільненим з посади завідуючого епідеміологічним відділом. По даному рішенню Попільнянського суду від 16 вересня 1998 року є ухвала Житомирського апеляційного суду від 28 жовтня 1998 року та Ухвала Верховного суду від 05 жовтня 2001 року, які залишили без задоволення апеляційну та касаційну скарги ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 ініціював безліч справ за так званими «нововиявленими обставинами», намагаючись змінити рішення Попільнянського суду, це йому не вдалося, підтвердженням чого є Ухвали Верховного суду, просила її звільнити від доказування обставин. /а.с.101/

Згідно заперечення від 25 вересня 2008 року за вих. № 1632 на позовну заяву ОСОБА_1 до Попільнянської рай СЕС про визнання незаконним застосування статті 38 КЗпПУ при звільненні його з роботи, направленого головним лікарем Попільнянської рай СЕС ОСОБА_2 до Попільнянського районного суду Житомирської області зазначено, що Позивач в позовній заяві підтверджує, що аналогічна позовна вимога вже була направлена ним до суду в серпня 1998 року і її розглянуто в справі № 2-11-98, рішення по цій справі має законну силу, що підтверджено апеляційним та Верховним судом. Справа неодноразово розглядалася за позовами ОСОБА_1 . по так званих нововиявлених обставинах і йому було відмовлено, його позовна вимога, це чергова спроба безпідставно переглянути справу 2-11-98, всі факти, викладені в позовній заяві розглянуті судами всіх інстанцій в попередні роки. /а.с.102/

В запереченні від 01 лютого 2010 року за вих. № 214, на позовну заяву ОСОБА_1 від 21 грудня 2009 року, направленого головним лікарем Попільнянської рай СЕС ОСОБА_2 до Попільнянського районного суду вказано, що в позовній заяві Позивач стверджує, що трудовий договір про його роботу зав. епідвідділом остаточно припинено 22 червня 1997 року за ініціативою відповідача, тобто райСЕС, насправді ОСОБА_1 звільнився з роботи 29 липня 1997 року, згідно статті 38 КЗпП, що підтверджено рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області 16 вересня 1998 року у справі 2-11-98, яку залишено в силі ухвалою Житомирського обласного суду 28 жовтня 1998 року та Верховним судом України. Наказ від 08 серпня 1997 року № 24, як вважає позивач видано за межею трудового спору, але стосується трудових відносин, які визначають строки звернення до суду, в зв`язку з чим просить залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду. /а.с.103/

Відповідно до клопотання від 10 лютого 2010 року за вих. № 233, головний лікар ОСОБА_2 в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у позовній заяві до Попільнянської рай СЕС просить визнати удаваним наказ № 24 від 08 серпня 1997 року та заявляє клопотання про витребування низки документів з рай СЕС, просить витребувати з Попільнянського районного суду справу № 2-11-98 «Про поновлення на роботі за позовом ОСОБА_1 » та справу № 2-44-2000 в Андрушівському районному суді «Про поновлення на роботі зав. епідвідділом за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської рай СЕС». Рішення по обох справах набрали законної сили, неодноразово переглядалися судами різних інстанцій за позовами ОСОБА_1 та залишені без змін. В цих справах всі докази, на які посилається ОСОБА_1 розглянуто, його звільнено з посади зав. епідвідділом, тобто судами визнано існування такої посади на день звільнення. Це свідчить про те, що підстав вважати наказ № 24 від 08 серпня 1997 року удаваним у ОСОБА_1 немає. Судами встановлено факт правовідносин ОСОБА_1 і Попільнянської рай СЕС, а тому ОСОБА_1 не може оспорювати в судовому процесі вже встановлені судом факти і правовідносини. /а.с.104/

Позивачем було додано до матеріалів справи докази, які він в своїх поясненнях від 01 квітня 2019 року /а.с.170-174/ просив дослідити безпосередньо, повно, об`єктивно і задовольнити позов.

З наказу № 10 Попільнянської рай СЕС від 22 квітня 1997 року «Про ліквідацію посади зав. епід. відділом» вбачається, що в зв`язку із змінами в штатному розпису, затвердженому обл.. СЕС 01 лютого 1997 року, посада зав. епід. відділом ліквідується з 22 квітня 1997 року, ОСОБА_1 за 2 місяці попереджений письмово при свідках про ліквідацію посади з 22 квітня 1997 року, йому запропонована ставка лікаря - епідеміолога з 22 червня 1997 року. /а.с.175/

Відповідно до копії наказу № 11 Попільнянської рай СЕС від 22 квітня 1997 року «Доповнення до наказу № 10 від 22 квітня 1997 року», з 22 квітня 1997 року по 22 червня 1997 року ОСОБА_1 продовжено роботу на займаній посаді з виплатою заробітної плати зав. епід. відділом. /а.с.176/

Наказом № 16 по Попільнянській рай СЕС від 23 червня 1997 року «Про відновлення посади зав. епід. відділом», згідно штатного розпису відновлено посаду зав. сан. відділом з 23 червня 1997 року, призначено завідуючою санітарно - гігієнічним відділом лікаря по гігієні дітей і підлітків ОСОБА_2 з 23 червня 1997 року. /а.с.177/

Згідно наказу № 23 по Попільнянській рай СЕС від 30 липня 1997 року, згідно поданої заяви від 28.29 липня 1997 року наказано звільнити ОСОБА_1 з 29 липня 1997 року за власним бажанням по статті 38 КЗпП України на основі заяви ОСОБА_1 від 28.29 липня 1997 року. /а.с.178/

Згідно наказу № 24 по Попільнянській рай СЕС від 08 серпня 1997 року, в зв`язку із змінами у штатному розпису, затвердженому обл. СЕС 01 лютого 1997 року - ліквідувати посаду зав. епід. відділом з 09 серпня 1997 року. /а.с.178/

Як вбачається з штатного розпису медичного, фармацевтичного і другого персоналу по Попільнянській рай СЕС на 1997 рік, затверджено штат в кількості 26 чоловік, в епідеміологічному відділі передбачено посаду - лікар - епідеміолог. /а.с.179/

У витязі із аркуша номер 24 цивільної справи № 2-532-2002 за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської СЕС про судовий захист права спростувати фальшивий документ /недостовірна інформація у змісті довідки/, що потяг за собою ухвалення незаконного рішення суду, про захист права вимагати вилучення будь - якої інформації та відшкодування моральної шкоди в списку лікарів на 01 червня 1997 року Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції, вказано: зав. сан. - г. ОСОБА_2, лікар - епідерм. ОСОБА_1 /а.с.180/

Відповідно до виписки із копії табелю обліку використання робочого часу за липень - вересень 1997 року Попільнянської райсес, вказано посаду ОСОБА_1 - епідеміолог. /а.с.181/

Згідно пояснення - заяви (розписки) від 08 липня 1997 року головному лікарю Попільнянської райсес, лікар ОСОБА_1 дав письмове пояснення: 04 липня 1997 року він залишив роботу, просив провести розрахунки негайно, в тому числі видати всі документи, довідки тощо. /а.с.182/

В порядку розгляду зазначеної справи, було досліджено цивільну справу № 2-11-1998 за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської райсанепідстанції про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 вересня 1998 року, в позові ОСОБА_1 відмовлено до Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання відізваними заяв про звільнення за власним бажанням - відмовлено за безпідставністю вимог. Зобов`язано райсанепідстанції внести зміни в наказ № 13 від 30 липня 1997 року і правильним слід вважати ОСОБА_1 звільненим з роботи - з посади завідуючого епідеміологічним відділом Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції із внесенням змін в трудову книжку ОСОБА_1 /т.1 а.с.107-110/

В подальшому, ухвалою Житомирського обласного суду від 28 жовтня 1998 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року - без змін. /т.1 а.с.139-140/

Відповідно до ухвали Верховного суду України від 05 жовтня 2001 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року, залишеним без зміни ухвалою судової колегії в цивільних справах Житомирського обласного суд від 28 жовтня 1998 року - залишено без задоволення. /т.1 а.с.184/

Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 28 лютого 2002 року, заяву ОСОБА_1 в справі за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської сан епідеміологічної станції про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та перегляд ухвали Верховного суду України від 05 жовтня 2001 року в зв`язку з винятковими обставинами - залишено без задоволення. /т.1 а.с.210/

Крім того, в матеріалах вказаної вище цивільної справи міститься заява ОСОБА_1 до головного лікаря рай СЕС від 28 липня 1997 року, в якій він в черговий раз просить звільнити його з роботи з видачею розрахунку, трудової книжки, довідок тощо, в зв`язку з тим, що він оформляється на пенсію і залишив роботу по особистому бажанні 04 липня 1997 року - за власним бажанням. /т.1 а.с.19/

В заяві до головного лікаря райСЕС від 29 липня 1997 року, ОСОБА_1 просить рахувати перше його звернення за довідками про залишення ним роботи 08 липня 1997 року і негайно видати відповідні документи, оскільки порушується ще право на його пенсійне забезпечення. /т.1 а.с.20/

28 липня 1997 року в поясненнях головному лікарю райсес, ОСОБА_1 на усний запит чому він відсутній на роботі з 8-го по сьогоднішній день та чи був він хворий вказав, що 04 липня 1997 року він залишив роботу сам в зв`язку з оформленням на пенсію, хворим він не був, а 07 липня 1997 року Ви були в м.Житомир, так йому пояснювали. А вже він у кабінеті повідомив про цей факт, і ще попросив підписати йому підготовлену ним довідку з зазначеним фактом. В той же день він направив заказного листа з заявою, де ще раз ставились до відому адміністрація про цей факт, що 04 липня залишив роботу, з того часу він посилається на цей факт в прокуратурі, де оскаржує його (головного лікаря) злочинні дії, а на роботі він себе більше не рахує, оскільки оформляється на пенсію, уже на протязі 24 днів. /т.1 а.с.21/

В заяві головному лікарю рай СЕС від 29 липня 1997 року, ОСОБА_1 в додаток до раніше поданих заяв вказав, що просить звільнити його з 29 липня 1997 року негайно, не заперечує, якщо буде звільнений будь - якою датою до 29 липня 1997 року. /т.1 а.с.22/

Позивач в судовому засіданні справжність написання ним особисто доданих доказів /т.1 а.с.19-22/ не заперечував.

У відповідності до статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить, визнати право вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем - епідеміологом.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Відповідно до статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказує, що розгляд його позовної заяви не закінчено, оскільки у рішенні суду від 16 вересня 1998 року зазначено іншу посаду, ніж ту, на яку позивач просив його поновити.

Відповідно до статті 17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 вересня 1998 року, відповідно до ухвали Житомирського обласного суду від 28 жовтня 1998 року залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 05 жовтня 2001 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року - залишено без задоволення та ухвалою Верховного Суду України від 28 лютого 2002 року, заяву ОСОБА_1 в справі за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської санепідеміологічної станції про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та перегляд ухвали Верховного суду України від 05 жовтня 2001 року в зв`язку з винятковими обставинами - залишено без задоволення.

Таким чином, суд вирішив питання про права, свободи та інтереси Позивача в рішенні Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 вересня 1998 року, а Позивач скористався правом на апеляційний перегляд даного рішення та його касаційне оскарження.

Окремо слід вказати, що Європейський суд з прав людини, рішення якого згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Встановлені судом обставини вказують на те, що поданий Позивачем позов фактично зводиться до висловлення незгоди із прийнятими судовими рішеннями, проханням про повторний перегляд матеріалів справи, переоцінкою досліджених судами доказів та вже встановлених судами обставин.

Крім того, Позивачем заявлено позовну вимогу про визнання права вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції Житомирської області.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, а саме заяви від 29 липня 1997 року, яка міститься в матеріалах цивільної справи № 2-11-1998 за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської райсанепідстанції про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 вересня 1998 року /т.1 а.с.22/, ОСОБА_1 особисто звернувся до головного лікаря рай сес з заявою, щодо якої він просить визнати право вважати відсутньою, однак її наявність та викладений в ній зміст вказують на те, що її було подано та в подальшому на підставі зазначеної заяви Позивача було звільнено з роботи.

Таким чином, позовна вимога щодо визнання права вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції Житомирської області спростовується встановленими судом обставинами, а наявності протилежного Позивач суду не надав.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на правила розподілу тягаря доказування, саме на Позивача покладено обов`язок з доведення наявності підстав для визнання права вважати рішення суду таким, що не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою та визнання права вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції Житомирської області, як і тих обставин, що його права порушені Відповідачами і вони можуть бути захищені у визначений ним спосіб.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач суду вказаних обставин не навів, фактичних підтверджень, щодо наявності порушення його прав зі сторони Відповідачів, які спонукали його звернутися до суду з позовом про визнання права вважати рішення таким, яким не закінчено розгляд справи та визнання права вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції Житомирської області суду не надав.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається Позивач, як на підставу для задоволення його позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі, які доводять наявність існування порушень чи реальної небезпеки порушень з боку Відповідачів, які підлягають відновленню в порядку встановленому законом, а перераховані вище судові рішення у цивільній справі вказують на те, що ними було закінчено розгляд справи в порядку, визначеному чинним законодавством України, зокрема цивільним процесуальним законодавством та спростовують посилання Позивача на ту обставину, що вказаним рішенням не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на посаді лікар - епідеміолог та вказують на наявність підстав для визнання права вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції Житомирської області.

Наведені вище обставини в їх системному зв`язку вказують на те, що в задоволенні позову належить відмовити.

Не підлягають до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати, оскільки Позивач звільнений від їх сплати при зверненні до суду та в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Керуючись статтями 124, 129 Конституції України; статтями 15, 16 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 17, 19, 23, 28, 48, 76, 81, 89, 128, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я», Попільнянське відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ», ОСОБА_2 про визнання права вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем - епідеміологом, визнання права вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням Попільнянської районної санітарно - епідеміологічної станції Житомирської області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник