ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 644/888/18

Провадження № 22-ц/818/2222/19

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу заапеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2019 року у складі судді Бугери О.В.,

у цивільній справі №644/888/18 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

09.02.2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало до суду позовну заяву в якій просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.11.2013 року в розмірі 101000,70 гривень станом на 08.11.2017 року, яка складається з 4268,15 гривень заборгованості за кредитом, 87200,82 гривні заборгованості по процентам за користування кредитом, 4245,98 гривень заборгованості за пенею та комісією, штрафами 500 гривень фіксована частина, 4785,75 гривень процентна складова та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог АТ «ПРИВАТБАНК» зазначало, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву б/н від 16.11.2013 року, згідно до якої отримав кредит в розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням даної заяви відповідач надав свою згоду на погодження із «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті Приватбанку. Анкета-заява, з Умовами та Тарифами в сукупності складають Договір про надання банківських послуг. На підставі п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору відповідач підписанням Договору погодився на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку. Зі свого боку позивач забезпечив можливість відповідача доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, через картку та фінансовий телефон, інтернет-банкинг Приват24, мобайл-банкинг, контактний центр Банку, Цілодобову службу «Консьерж-сервіс». Відповідач всупереч вимог ст.ст.509, 526, 527, 530, 549, 598, 599, 610, 617, 1054 ЦК України свої зобов`язання не виконав, грошові кошти на погашення отриманої суми кредиту не вніс, внаслідок чого утворилась заборгованість. Строк дії договору є триваючим, оскільки жодна із сторін не заявила про його розірвання.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2019 року у задоволені вищевказаного позову відмовлено.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК»подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, з тих підстав, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим, та прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК»зазначає, що на підтвердження позовних вимог суду було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 08.11.2017 рік, копію анкети-заяви від 16.11.2013 року, довідку про видачу карт, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, виписку по картковому рахунку із зазначенням проведених транзакцій, Умови та правила надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»(30 днів пільгового періоду), фото відповідача з карткою.

А тому, рішення суду першої інстанції, щодо безпідставності вимог ґрунтується на припущеннях, що заборонено ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Укладення між банком та відповідачем саме вказаного виду договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується і зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають Договір банківського обслуговування.

Відсутність підпису ОСОБА_1 на умовах та правилах не свідчить про необізнаність умов договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, ще його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

В даному випадку відповідач підписуючи заяву від 16.11.2013 року користуючись кредитними коштами висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Відповідно до укладеного кредитного договору відповідачу відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку на яку було встановлено кредитний ліміт (довідка про видані картки міститься в матеріалах справи). Отримання картки відповідачем підтверджується фотографуванням клієнта з карткою (фото є в матеріалах справи)

На картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн., який в подальшому 19.11.2013 було збільшено до 2000,00 грн. Вказана обставина підтверджується довідкою банку, яка міститься в матеріалах справи.

Проте, суд першої інстанції неналежним чином дослідив докази по справі, оскільки в рішенні помилково зазначив про відсутність доказів установлення кредитного ліміту.

Використання кредитних коштів розпочато відповідачем з 19.11.2013 року.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 С.О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції вірно надано оцінку доказам по справі та прийнято законне рішення.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу зазначав, що позивачем не доведено, що відповідача було ознайомлено з «Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами та правилами надання банківських послуг, що затверджені наказом від 06.03.2010 №01-2010-256 та які були долучені до матеріалів справи.

Крім того, позивачем не надано оригіналу жодного первинного документу, на підставі якого складено розрахунок заборгованості. Фактично, такий доказ виготовлений апелянтом самостійно без відсилання до доказової бази. Виписка по рахунку не містить номеру самого банківського поточного клієнтського рахунку та посилань на відповідні первинні документи, на підставі яких така виписка складена.

Отже, докази надання коштів у кредит складені та сформовані самим позивачем, який є зацікавленою особою у справі та може вносити будь-які відомості у ці документи, ігноруючи вимогу надання підтверджень у вигляді оригіналів фінансово-господарських документів відповідно до позиції Верховного Суду у Постанові від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц (провадження №61-517св18)

Щодо фото невідомої особи із невстановленим предметом у руках, то неможливо визначити коли, ким, для чого і на підтвердження чого було зроблена або змонтована дана фотографія. Отже, вважати дане фото доказом неможливо.

Також, посилання позивача на вказані в його апеляційній скарзі Постанови Верховного суду вважає недоречними, оскільки обставини цих справ не відповідають обставинам справи №644/888/18, в тому числі в частині визнання існування кредитного правочину, його підписання, відкриття рахунку клієнту та надання платіжного засобу у вигляді платіжної картки, доказів надання коштів у кредит.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не було надано достовірних та належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості .

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н 16.11.2013 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». ( том 1 а.с. 9-10)

Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З Анкети-заяви о приєднанні до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТАБАНК» вбачається, що в графі «Ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанка, виявляю бажання оформити на своє ім`я» не має жодних позначок на проти запропонованих банківських карток, які б давали можливість суду зясувати на яких саме умовах укладався такий договір.

Крім того, в зазначеній Анкеті-заяві в графі «Бажаний кредитний ліміт по платіжній картці» також нічого не зазначено. В графі «Пам`ятку клієнта, яка складається і з Тарифів та основні умови обслуговування та кредитування отримав та ознайомився з її складом під підпис» відсутні позначення про отримання відповідачем зазначених документів.

З матеріалів справи вбачається, що Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг. Дані умови відповідачем не підписані.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 08.11.2018 року відповідач у справі, як клієнт банку отримав:

-зарплатну картку VISA ELECTRON DOMESTIK, валюта гривня, видана від 13.09.2010 року, строк до 08/12, №036039;

-777969 DEBIT MASTERCARD WAGE INSTANT видана 30.04.2013 року, строк до 04/17;

-785722 DEBIT MASTERCARD WAGE INSTANT видана 23.10.2013 року, строк до 10/17.

Колегія суддів виходить з того, що, оскільки в анкеті-заяві відсутні позначення, яку саме кредитну картку бажає отримати відповідач та який саме встановлено кредитний ліміт, а також відсутні позначення про отримання відповідачем пам`ятки клієнта, тарифів та умов обслуговування та кредитування, таким чином, анкету-заяву від 16.11.2013 року та Умови та Правила надання банківських послуг, які були надані позивачем, не можна вважати договором, оскільки на наданих суду Умовах та Правилах не міститься жодної інформації, що саме з ними погодився відповідач, а також в них відсутні підписи про те, що відповідач ознайомлений саме з цими умовами.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. А тому відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 2000 грн.

Ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, саме на позивача покладено обов`язок доказування виникнення кредитних зобов`язань та порушення відповідачем умов кредитного договору і усупереч вимог цивільного процесуального права АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано до суду належних і допустимих доказів укладення кредитного договору з ОСОБА_1 на тих умовах на які посилається позивач.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 06 червня 2019 року

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина