З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 травня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О. І. ,
за участі секретаря - Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укртех Торг» про захист прав споживачів, -
11.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Укртех Торг» про захист прав споживачів, посилаючись на наступні обставини.
Позивач вважає, що з боку відповідача було порушено Закон України «Про захист прав споживачів» та норми ЦК України щодо підстав недійсності правочину.
За правилами ст. 526 ПК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідної до умов договору та вимог цього Кодексу.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Статтею 907 ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та па підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Тож, враховуючи зміст вище процитованих статей Позивач доводить, що укладаючи оспорюваний Договір він не мав на меті отримання послуг передбачених пунктом 1 Договору, які коштують 16 000 грн. Тож, Відповідач скориставшись довірою Позивача ввів останнього в оману та спонукав Позивача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, якби знав, що сплачує кошти за послуги по пошуку автомобіля, а не за сам автомобіль. Більше того вартість автомобіля зазначена в Договорі не відповідає дійсності, оскільки вона є значно заниженою від реальних цін ( копії оголошень додаються), а тому надання автомобіля марки Лада Ларгус за 85 000 грн. є не можливим та як наслідок Відповідач не зможе виконати умови договору та надати Позивачу такий автомобіль за ціною обумовленою в Договорі. Тому враховуючи ті обставини що Позивач не мав на меті отримання послуг з пошуку автомобіля та те, що Відповідач пропонував останньому товар за не реальною ціною, заниженою в 2-3 рази від ринкової, то Позивач вважає що угоду має бути визнано недійсною, а кошти сплачені ним на виконання умов договору повернуті в повному обсязі.
Ухвалою судді від 17.12.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного
Ухвалою суду від 19.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду ( а. с.32-33 ).
Відповідач ТОВ «Укртех Торг» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак на адресу суду на неодноразові виклики відповідач не з`являвся, а на адресу суду поверталися поштові конверти, де працівниками пошти зазначалося за терміном зберігання.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Частиною 9 статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Повідомити відповідача засобами зв`язку, які зазначені у позові, не виявилося можливим у зв`язку з тим, що слухавку ніхто не бере.
Позивач звертаючись до суду з позовною заявою наголошував на тому, що за адресою, яка зазначена в позові, відповідач відсутній, іншої відомої адреси не має.
Частиною 10 статті 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Тому, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог чинного законодавства відповідач належним чином повідомлений завчасно про час, дату та місце слухання справи.
Жодних заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як не надходило і відзиву на позовну заяву позивача.
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою суду від 30.05.2019 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку.
Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших
Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.
Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб`єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення.
Пунктом 1 вказаного договору зазначено, що виконавець зобов`язується надати послуги, пов`язані із здійсненням пошуку транспортного засобу, що стане предметом лізингу за договором фінансового лізингу або власністю замовника. Пошук здійснюється конкретними характеристиками: Лада Ларгус, об`єм двигуна 1,6, колір коричневий, вартість 85 000 грн.
Згідно пункту 3 цього Договору, виконавець зобов`язаний здійснити пошук автомобілю за характеристиками у чіткій відповідності п. 1 Договору, надати консультації щодо вибору автомобілю, провести переговори щодо придбання автомобіля у власність замовника або лізингової компанії, провести перевірку технічного стану автомобіля та законності документів на нього, погодити із замовником обраний автомобіль для його подальшого викупу, підготувати всі необхідні документи для оформлення договору купівлі-продажу автомобіля із умовою подальшого передання у лізинг або власність замовника.
Пунктом 9 вказаного Договору зазначено, що сторони за взаємною згодою можуть визнати дату дострокового припинення умов Договору. Одностороння відмова від виконання договору заборонена, окрім випадків прямо передбачених чинним законодавством України.
Пункт 17 Договору передбачає, що одностороння відмова від Договору можлива лише у випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 32 цього Договору сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов даного договору ( а. с. 7-10 ).
Встановлено, що на виконання умов вищевказаного договору, позивач 26.11.2018 року сплатив 16 000 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією за № 56 ( а. с. 12 ).
Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами.
Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Отже, звертаючись до суду з вищевказаним позовом та посилання позивача на вимоги статті 203, 215 та 216 ЦК України, що містять підстави недійсності правочину недодержання в момент його вчинення вимог статті 203 ЦК України, а саме волевиявлення учасника правочину, яке повинно бути вільним, при розгляді справи не знайшло свого підтвердження того фату, що з боку сторін при укладанні вищевказаного договору були недодержані вимоги закону в момент вчинення та було відсутнє волевиявлення сторін.
Крім того, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору про надання послуг, позивач не зазначає і не посилається на норми чинного законодавства щодо укладання зазначеного договору під впливом обману.
Посилаючись на статтю 907 ЦК України, яка передбачає, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін, позивач у прохальній частині позовних вимог не просить суд розірвати укладений між ним та відповідачем договорі про надання послуг.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, достовірних доказів того, що оскаржуваний договір про надання послуг в момент його укладання не відповідав волевиявленню учасника та те, що в момент його укладання було недодержання сторонами вимоги, які встановлені у статті 203 ЦК України, суду не надано.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вищевказаних вимог, не підлягають задоволенню і вимоги а частині стягнення з відповідача на користь позивача 16 000 гривень сплаченого платежу згідно договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.
Звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивач відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» був звільнений від сплати судового збору.
Оскільки, позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то не підлягають і стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 599, 610, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19 , 76, 77, 81, 133, 141, 263, 265, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укртех Торг» про захист прав споживачів, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Позивач: ОСОБА_1 ( адреса проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 т);
Повний текст заочного рішення виготовлено 30 травня 2019 року.
Заочне рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СуддяО. І. Орєхов