справа № 274/3423/18
н/п 2/0274/578/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., за участю секретаря Павлюк - Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 втратившим право користування будинком № 23/1 по вул. Данилівській в м. Бердичеві.

Позов мотивує тим, що він є власником 60/100 житлового будинку № 23/1 по вул. Данилівській (Фрунзе) в м. Бердичеві. На даний час в будинку зареєстрована його мати ОСОБА_3 та брат ОСОБА_2. Відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку понад чотири роки без поважних причин, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей в будинку немає.

В судове засідання позивач не з'явився. В наданій суду заяві просить суд розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Житловим кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Встановлено, що позивач є власником 60/100 частин житлового будинку № 23/1 по вул. Данилівській в м. Бердичеві ( а.с. 8, 12 - 14).

Згідно довідки МК ВЖРЕП № 7 м. Бердичева від 08.06.2018 року, разом із позивачем в будинку № 23/1 по вул. Данилівській в м. Бердичеві зареєстровано також ОСОБА_3 та брат ОСОБА_2Л.(а.с. 6).

Згідно акту МК ВЖРЕП № 7 м. Бердичева від 11.05.2018 року відповідач не проживає у вказаному будинку протягом п"яти років(а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), право власності є непорушним.

За статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно до частини другої статті 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 6 Конституції України, прописано право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття осіб з реєстраційного обліку.

Враховуючи, що відповідач у житлі позивача не проживає протягом п"яти років, будь-яких домовленостей між сторонами щодо проживання у спірному домоволодінні не має, позивач заперечує проти реєстрації відповідача у вказаному будинку, і така реєстрація обмежує його у праві вільно розпорядитися будинком, відповідач позов визнав, тому вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, ґрунтуються на законі, та підлягають задоволенню.

Судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні до суду, в сумі 704.80 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 7-10, 13, 140, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком № 23/1 по вул. Данилівській в м. Бердичеві Житомирської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн: НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 704.80 гривень.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня, наступного за днем дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: О.В. Замега