Справа № 708/872/18
Номер провадження № 2/708/2/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Івахненко О.Г.,

при секретарі Омельченко Ю.М.,

з участю:

позивача- Василинич В.С.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чигиринського району про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання заповіту недійсним, зазначивши, що ОСОБА_3, являвся власником земельної ділянки, загальною площею 2,7773га в межах Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 963423 від 25.04.2008 року.

14.08.2008 року ним було складено заповіт, за яким він заповів належне йому майно у вигляді земельної ділянки позивачу. Звернувшись до Чигиринської районної державної нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини за заповітом, позивачу стало відомо що її усунуто від успадкування, через те, що у 02 вересня 2016 року ОСОБА_3 склав заповіт на користь Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чигиринського району. Так як підпис зроблено не заповідачем, а іншою особою, позивач з цих підстав просить визнати заповіт недійсним.

У судовому засіданні позивач, підтримала позов в межах її доводів та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні так як волевиявлення заповідача, який власноручно підписав заповіт, було добровільним та оформлене відповідно до вимог чинного законодавства.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона забов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого провадження, позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

віпдвідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актом цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно свідоцтва про смерть, 11 січня 2018 року помер ОСОБА_3, про що 12.01.2018 року складено відповідний актовий запис № 08, зареєстрований Чигиринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.06).

Після його смерті відкрилася спадщина .

Судом встановлено, що 02 вересня 2016 року о 12 год. 20 хв. секретарем Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_4 посвідчено заповіт ОСОБА_3, згідно якого останній належну йому земельну ділянку площею 2,7773 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, заповів остаточно Територіальному центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) Чигиринського району. Заповіт власноручно підписано ОСОБА_3, містить запис, що заповіт посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 26, оплачений державним митом, містить підпис секретаря Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_4 ( а.с.32).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1247 ЦК України, визначені загальні вимоги до оформлення заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить (ч.2.ст.1254 ЦК України).

Отже, особистий підпис заповідача це однозначна персоніфікація документа і обставина, яка свідчить про волевиявлення на момент його підписання.

Фактична відсутність вільного волевиявлення заповідача на момент підписання заповіту свідчить про недотримання, передбаченого ч. 2 ст. 1247 ЦК України припису, та являється обґрунтованою підставою для визнання оспорюваного заповіту недійсним.

Статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За змістом ч. 1ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Твердження позивача проте, що оскаржуваний заповіт не відповідає волевиявленню заповідача, так як не підписаний останнім в судовому засіданні належними доказами не підтверджено зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 20.09.2018 року було призначено по даній справі почеркознавчу експертизу на предмет справжності підпису заповідача у оскаржуваному заповіті. Однак листом судового експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України повідомлено про те, що ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 20.09.2018 року про призначення по даній справі почеркознавчої експертизи не виконано, оскільки позивачем не було оплачено проведення даної експертизи. Інших доказів - суду не надано.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимо гпро визнання заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 26, посвідченого 02.09.2016 року секретарем виконкому Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, недійсним.

Керуючись ст.ст. 10,12,13,49, 81, 141, 259, 263-268, 273,354, 355 ЦПК Укораїни, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чигиринського району про визнання заповіту недійсним - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.Г.Івахненко