КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/1208/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Компанії «Аррікано Ріал Естейд» на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2017 року у складі судді Чередніченко Н.П. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, Компанії «Аррікано Ріал Естейд», Компанії «Драгон Капітал», Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Драгон Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа-ДК» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Компанія «Аррікано Ріал Естейд» звернулася до суду із заявою про постановлення у справі додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2017 року заяву Компанії «Аррікано Ріал Естейд» залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням суду, Компанія «Аррікано Ріал Естейд» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове додаткове судове рішення, яким вирішити питання про судові витрати. Вважає, що судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Вказує, що судом було порушено приписи статті 84 Господарського процесуального кодексу України. Вважає, що суд першої інстанції не навів у додатковому рішенні доводи, за якими він відхилив подану апеляційну скаргу.

Відзивів на апеляційну скаргу суду не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2017 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Основними засадами судочинства відповідно до частини першої статті 129 Конституції України визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, що пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом установлено, що у лютому 2017 року Компанія «Аррікано Ріал Естейд» звернулася до суду із заявою про постановлення у справі додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати(т.9 а.с.36).

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2017 року заяву Компанії «Аррікано Ріал Естейд» залишено без задоволення, з підстав того, що судом вже було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Компанія «Аррікано Ріал Естейд», оскільки судом першої інстанції було визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами при ухваленні судового рішення, і підстави для ухвалення додаткового рішення - відсутні.

Указаним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом було порушено приписи статті 84 Господарського процесуального кодексу України, відхиляються апеляційним судом, оскільки судочинство здійснювалося відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, який визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, і встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, додаткове рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії «Аррікано Ріал Естейд» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено "29" травня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко А.С. Сержанюк О.І. Сліпченко