КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Київ

Справа №355/1588/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/7516/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Лисюка О.Д. 21 грудня 2018 року у смт. Баришівка, повний текст рішення складено 21 грудня 2018 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2018 року представник позивача звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 серпня 2008 року в розмірі 112971,64 грн та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. У зв`язку з чим, та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 31 липня 2018 року має заборгованість у сумі 112971,64 грн, з яких: заборгованості за кредитом - 2416,02 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 110555,62 грн.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що з наданих позивачем доказів не вбачається підстав для задоволення позовних вимог.

Не погодилось із вказаним рішення суду АТ КБ «ПриватБанк», представником подано апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне і необґрунтоване застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого і незаконного рішення. Вказує на те, що при укладенні договору сторони керувались положеннями ч. 1 ст. 634 ЦПК України, який визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановленні однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Зазначає, що позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну карту та активно користувався кредитним лімітом банку, що вбачається з розрахунку заборгованості. Окрім того, відповідно до заяви відповідач зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Також вказує на те, що відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, не довів відсутність заборгованості, та відповідно, виконання умов договору належним чином, не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, таким чином судом помилково відмовлено в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 07 серпня 2008 року була підписана заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно якої вона виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду із зазначенням бажаного кредитного ліміту 700,00 грн /а.с.12/.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 31 липня 2018 року має заборгованість у сумі 112971,64 грн, з яких: заборгованості за кредитом - 2416,02 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 110555,62 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.9-11/.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порядку ч. 2, ч. 4 та ч. 8 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В силу ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг шляхом приєднання відповідача до запропонованих позивачем умов і правил. Разом з тим, наявні в матеріалах справи Умови та Правила надання банківських послуг стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операції, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, відсутня дата їх складання та період дії.

Заява від 07 серпня 2008 року містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Заява не містить даних про умови кредитування. У заяві зазначено про вид картки, яка має бути видана - платіжна картка кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду з кредитним лімітом - 700,00 грн, проте не зазначено термін дії картки.

При пред`явленні позову банком надано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду у якому містяться умови щодо пільгового періоду, базової кредитної ставки, неустойки, пені /а.с.13/, проте суду не надано доказів того, що кредитна картка, яка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу та доказів зарахування коштів на картку.

А отже, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами саме кредитних відносин та наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є доказом, який підтверджує надання кредиту відповідачу та наявність кредитних правовідносин, оскільки не містить даних про те, за якою карткою зроблено цей розрахунок, не містить підпису відповідальних осіб, та не скріплений печаткою банку. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування заборгованості.

Доводи позивача відносно того, що відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, не довів відсутність заборгованості, та відповідно, виконання умов договору належним чином, не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, виходячи з вимог процесуального закону, тягар доказування обґрунтованості позовних вимог покладено на позивача, а суд має повно і всебічно дослідити всі обставини справи і надати їм відповідну правову оцінку. Позивачем не доведено існування між сторонами саме кредитних правовідносин на умовах, зазначених у позові. А отже, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави до його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук