ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи вимоги тим, що 29.10.2009 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4, 0516 га, що знаходиться на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Калинова (бувша вул. Калініна), буд. 73 в с. Веприк Фастівського району Київської області. 27.04.2007 року ОСОБА_2 було складено заповіт, яким вона все своє майно заповіла позивачу.

Реалізуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначенийжитловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на житловий будинок за спадкодавцем. Позивачу надали розяснення про те, що у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

На підставі зазначеного просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в с. Веприк Фастівського району Київської області по вул. Калиновій (бувша вул. Калініна), буд. 73 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 25 жовтня 2009 року.

07 лютого 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника, проти позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2009 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 26.10.2009 року Виконкомом Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, серія I-ОК № 164526 /а.с.6/.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4, 0516 га, що знаходиться на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Калинова (бувша вул. Калініна), буд. 73 в с. Веприк Фастівського району Київської області.

27 квітня 2007 року ОСОБА_2 був складений заповіт, відповідно до якого належний їй на праві особистої власності житловий будинок з усіма надвірними будівлями, що знаходиться в с. Веприк Фастівського району Київської області по вул. Калініна, 73, сертифікат на земельну частку (пай) на 3,54 умовні га, грошові заощадження та все інше майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, та все те на що вона за законом матиме право заповіла сину ОСОБА_1 /а.с.7/.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 25.07.2015 року нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 на частину спадкового майна, а саме: на земельну ділянку площею 4,0516 гектарів, що розташована на території Веприцької сільської ради, масив земельні частки (паї), діл. 185, Фастівського району, київської області, призначення якої для ведкення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.8/.

Відповідно до листа Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області №01-14/95 від 12.03.2018 року вбачається, що згідно даних погосподарської книги житловий будинок в с. Веприк по вул. Калинова, 73 (бувша Калініна) рахується за померлою ОСОБА_2, в даному будинку зареєстрований її син ОСОБА_1 /а.с.14/.

Згідно технічного паспорту власником житлового будинку №73 по вул. Калініна в с. Веприк, Фастівського району Київської області є ОСОБА_2 /а.с.10/.

Відповідно до довідки про прийняття спадщини виданою Веприцькою сільською радою народних депутатів ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла 25.10.2009 року /а.с.15/.

Реалізуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначенийжитловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на житловий будинок за спадкодавцем.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 3.3 ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також у даному ОСОБА_4 зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набула у власність житловий будинок № 73 по вул. Калиновій (бувша вул. Калініна) в с. Веприк Фастівського району Київської області, однак не встигла за життя здійснити державну реєстрацію будинку у відповідних органах.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування, але в звязку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, немає можливості переоформити на своє імя спадщину, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно не існує

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1268 ЦК України та статтями Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок (з господарськими будівлями і спорудами) № 73 по вул. Калиновій (бувша вул. Калініна) в с. Веприк Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 25 жовтня 2009 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська