Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/310/19
Провадження № 2/376/389/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Клочко В.М.,

при секретарі - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів,

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 29.12.2008 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 10.12.2008 року.

Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, рішення суду у добровільному порядку не виконує.

Станом на 01.09.2018 року сума заборгованості за аліментами становить 77611,68 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком від 25.09.2018 року №10518, виданим старшим державним виконавцем Сквирського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Крім того, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.02.2017 року по 31.08.2018 року, що становить 8701,86 грн., але не більше 100 відсотків заборгованості.

З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача 77611,68 грн. заборгованості за аліментами та 8701,86 грн. неустойки (пені) по сплаті аліментів.

Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає частково у частині стягнення пені по аліментах, просить розглянути справу у його відсутність.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 29.12.2008 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 10.12.2008 року.

Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, рішення суду у добровільному порядку не виконує.

Станом на 01.09.2018 року сума заборгованості за аліментами становить 77611,68 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком від 25.09.2018 року №10518, виданим старшим державним виконавцем Сквирського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області області.

Крім того, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.02.2017 року по 31.08.2018 року, що становить 8701,86 грн., але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно розрахунку старшого державного виконавця Сквирського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області є заборгованість по аліментам за виконавчим листом №2-1285/2008 за період з 01.02.2017 року по 31.08.2018 року в сумі 77611,68 грн.

Оскільки аліменти на користь позивача вже стягнуті рішенням суду, то повторному стягненню вони не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача у порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження» і відповідно до ч.7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому, відповідно дост. 60 ЦПК України обов`язок доказування того, що несплата аліментів була наслідком наявності поважних причин, покладено на платника аліментів, а суд, за аналогією з цивільним законодавством, повинен виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання.

Отже, за змістом статті 196 СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, в її виникненні та залежно від цього вирішити питання щодо права одержувача аліментів на стягнення неустойки.

За такого, є підстави вважати, що через ухиляння ОСОБА_2 від виконання батьківського обов`язку по утриманню своєї дитини до їх повноліття, виникла заборгованість зі сплати аліментів, а відповідно, він повинен нести цивільно-правову відповідальність за це, сплативши ОСОБА_1 пеню.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.02.2017 року по 31.08.2018 року в сумі 8701,86 грн..

В решті позову відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір у сумі 768,40 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 4,12,95,141,263-265,268 ЦПК України,

ст.6,181,191,195,196 СК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , 8701,86 грн. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.02.2017 року по 31.08.2018 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 768,40 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Клочко