ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7707/19 Справа № 183/1276/16 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гриценка Дмитра Івановича, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гриценка Дмитра Івановича, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 року з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто 72 817,55 грн.

Постановою від 13.09.2016 року старшим державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гриценком Д.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення суду.

20 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гриценком Д.І. винесена постанова про арешт коштів боржника на всіх рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів,, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

ОСОБА_1 зазначав, що він є особою, що досягла пенсійного віку, він знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України, в АТ КБ "ПриватБанк" відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 на який зараховуються суми пенсійних виплат.

02 липня 2018 року старшим державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гриценком Д.І. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, згідно якої Новомосковське об`єднане управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язане здійснювати відрахування з доходів ОСОБА_1 в розмірі 10 % до виплати загальної суми заборгованості.

ОСОБА_1 посилався на те, що на протязі року він не може отримати пенсію, які перераховується на картковий рахунок.

Згідно відповіді АТ КБ "ПриватБанк" арешт накладений у тому числі на пенсійний рахунок на підставі постанови державного виконавця від 20.02.2018 року про арешт коштів боржника.

29 березня 2019 року він звернувся до державного виконавця з заявою про скасування арешту, накладеного на пенсійний картковий рахунок, але 13.05.2019 року отримав відповідь, згідно якої державний виконавець повідомив його, що арешт накладено в рамках виконавчого провадження, а рішення, дії чи бездіяльність виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Заявник вважав дії державного виконавця такими, що не відповідають вимогам законодавства України.

Так, у відповідності до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на пенсійні виплати може бути накладений тільки в межах не більше 20 %

Ураховуючи викладене, заявник просив суд: визнати дії старшого державного виконавця Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гриценка Д.І. щодо відмови ОСОБА_1 в задоволенні заяви про скасування арешту на пенсійний картковий рахунок у виконавчому провадженні № 52202479 - неправомірними; зобов`язати старшого державного виконавця Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гриценка Д.І. усунути порушення (поновити порушене право ОСОБА_1 ), зняти арешт у виконавчому провадженні № 52202479, накладений на пенсійний картковий рахунок ОСОБА_1 (картка № НОМЕР_1 ), відкритий в АТ КБ "ПриватБанк".

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 року скаргу задоволено.

Визнано дії старшого державного виконавця Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гриценка Д.І. щодо відмови ОСОБА_1 в задоволенні заяви про скасування арешту на пенсійний картковий рахунок у виконавчому провадженні № 52202479 - неправомірними.

Зобов`язано старшого державного виконавця Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гриценка Д.І. усунути порушення (поновити порушене право ОСОБА_1 ), зняти арешт у виконавчому провадженні № 52202479, накладений на пенсійний картковий рахунок ОСОБА_1 (картка № НОМЕР_1 ), відкритий в АТ КБ "ПриватБанк".

В апеляційній скарзі Новомосковський МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволення скарги відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду дніпропетровської області від 21.06.2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 72 817,55 грн.

Постановою від 13.09.2016 року старшим державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гриценком Д.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення суду (ВП № 52202479).

20 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гриценком Д.І. винесена постанова про арешт коштів боржника на всіх рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

02 липня 2018 року старшим державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гриценком Д.І. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, згідно якої, Новомосковське об`єднане управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язане здійснювати відрахування з доходів ОСОБА_1 (пенсії) в розмірі 10 % до виплати загальної суми заборгованості.

Також установлено, що ОСОБА_1 звертався до АТ КБ "ПриватБанк" з питанням неможливості отримати суми пенсії.

Згідно відповіді АТ КБ "ПриватБанк" арешт накладений у тому числі на пенсійний рахунок на підставі постанови державного виконавця від 20.02.2018 року про арешт коштів боржника.

29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця з заявою про скасування арешту, накладеного на пенсійний картковий рахунок, 13.05.2019 року отримав відповідь, згідно якої державний виконавець повідомив його, що арешт накладено в рамках виконавчого провадження, а рішення, дії чи бездіяльність виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця були вчинені не у відповідності до вимог закону та призвели до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні, прийшовши до висновку, що наявність арешту на пенсійний картковий рахунок ОСОБА_1 перешкоджає останньому отримати суми пенсії, що порушує права останнього.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є сферою регулювання статті 6 Конвенції. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань, та правомірне очікування на виконання ухваленого рішення.

Згідно з частиною 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

У відповідності до ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Статтею 70 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що ухвала постановлена з неповним з`ясуванням судом обставин справи, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують висновки суду та встановлені ним обставини, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм права.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко