набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/149/19
Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:
головуючої судді: Пилипенко І.О.,
за участю секретаря судових засідань Ткаченко Л.Г.,
представника позивача адвоката Кушнеренко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими спорудами та побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач по справі є його сином, який зареєстрований в будинку, але з 2007 року фактично у вказаному будинку не проживає, проживає в АР Крим. Посилаючись на вимоги ст. ст. 405-406 ЦК України, просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.
Представник позивача адвокат Кушнеренко Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належними чином повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.
Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення від 08.09.1992 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту фактичного проживання в житловому приміщенні від 25 січня 2019 року, складеного комісією у складі депутата ОСОБА_4 С.М, сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає з 2007 року хоча фактично зареєстрований у будинку.
У свою чергу судом визнається, що реєстрації відповідача у належному позивачу будинку, створює для нього перешкоди у вільному користування та розпорядженні своїм майном.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1ст. 405 ЦК України,члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України,член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він працює разом з позивачем з 2004 року по 2008 рік. ОСОБА_8 син позивача після закінчення шкоди навчався в м.Сімферополь АР Крим, де і залишився працювати. Більше 10 років не проживає в АДРЕСА_3 Асканія АДРЕСА_2 у будинку батька за АДРЕСА_4 : АДРЕСА_2 .
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача. ОСОБА_8 син позивача більше 10 років не проживає в АДРЕСА_3 Асканія АДРЕСА_2 у будинку батька за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до правових позицій висловлених судовою колегію в цивільних справах Верховного суду України в зв`язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році, при вирішенні спорів, пов`язаних з користуванням жилими приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід виходити з норм глави 6 розділу ІІІ ЖК про користування жилими приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду.
Слід зауважити, що норми глави 2 цього розділу ЖК щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду застосовуються до житлових відносин у приватному житловому фонді, у випадках, коли у главі 6 ЖК є посилання на них або коли схожі житлові правовідносини не врегульовані нормами глави 6 і застосування до них норм глави 2 не суперечить їх змісту.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_1 не проживає у спірному приміщенні з 2007 року, що підтверджується поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві та актом 25.01.2019 року.
Відповідно до вимог статей12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач з 2007 року в спірному будинку не проживає без поважних причин, вказаним жилим приміщенням не користуються більше визначеного законодавством строку, а його реєстрація у жилому будинку за адресою: АДРЕСА_2 перешкоджає позивачу ОСОБА_1 у реалізації його права власності на вказаний жилий будинок, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Чаплинський районний суд Херсонської області.
Суддя: І.О. Пилипенко