КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/6911/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Галагась А.І.

Унікальний №754/14972/14-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського Олександра Володимировича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В., заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»).

Просив, з урахуванням остаточних доповнень, визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В., які полягають у неналежному повідомленні боржника ОСОБА_2 про винесення процесуальних документів по виконавчому провадженню від 10 травня 2018 року ВП №56369696; визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №56369696 від 10 травня 2018 року та всі процесуальні документи, винесені приватним виконавцем у виконавчому провадженні від 10 травня 2018 року ВП №56369696.

В обґрунтування скаргу посилався на те, що 09 жовтня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання тільки у 2018 році.

10 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кошарським О.В. було відкрито виконавче провадження на виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року в справі №754/14972/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за договором кредиту в розмірі 1 147 841,82 грн. та судових витрат в розмірі 3 654,00 грн.

Про існування виконавчого провадження боржник дізнався в червні 2018 року, після накладення арешту на його банківський рахунок, з`ясувалось про наявність вказаного виконавчого провадження.

Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представником боржника було виявлено направлення всієї кореспонденції по виконавчому провадженню на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим починаючи з 17 квітня 2018 року боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про що було повідомлено приватного виконавця, за для своєчасного отримання відправленої кореспонденції.

Станом на серпень 2018 року належним чином завірена копія постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику, за новим місцем реєстрації, так і не була надіслана, а приватний виконавець продовжує активно проводити виконавчі дії, в тому числі накладення арешту на заробітний рахунок боржника.

Оскільки приватний виконавець перед початком виконавчих дій зобов`язаний пересвідчитись у належному повідомлені боржника, шляхом отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, всі його подальші дії, за переконанням скаржника, є неправомірними.

Виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, не містить дати народження боржника, що є підставою для відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Приватним виконавцем не було направлено скаржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, з моменту відкриття виконавчого провадження скаржник не отримував жодних листів та будь-яких інших документів, які підтверджують відкриття виконавчого впровадження та стадію такого провадження, що перешкоджає належним чином користуватись своїми правами як учасника виконавчого провадження.

Такі дії приватного виконавця свідчать про неналежне виконання ним своїх повноважень і упереджене здійснення заходів примусового виконання рішень.

10 травня 2018 року приватним виконавцем також було винесено постанову про арешт коштів боржника, що є неправомірним та незаконним в силу положень ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», та порушує права боржника.

Внаслідок накладення арешту на зарплатний банківський рахунок, скаржник позбавлений можливості отримувати заробітну плату, а інші доходи у нього відсутні. На його утримані перебувають троє неповнолітніх дітей та дружина, а накладений арешт позбавляє його сім`ю коштів для існування.

02 липня 2018 року скаржник звернувся до приватного виконавця із заявою про зняття арешту із зарплатного рахунку, однак останній відмовив в задоволенні заяви, мотивуючи це тим, що виконавче провадження здійснюється у відповідності до вимог чинного законодавства, а накладання арешту на зарплатний картковий рахунок боржника здійснено банківською установою.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ОСОБА_1 , оскільки 18 квітня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, а тому остання набула статусу нового кредитора та отримала право грошової вимоги до боржника.

Таким чином, після 18 квітня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» не мав права подавати виконавчий лист на виконання, оскільки втратив статус кредитора.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року скаргу було задоволено, визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В. щодо неналежного повідомлення ОСОБА_2 про винесення процесуальних документів у виконавчому провадженні №56369696 від 10 травня 2018 року; скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В. від 10 травня 2018 року про відкриття провадження з виконання виконавчого листа №754/14972/14ц виданого 09 жовтня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва (ВП №56369696) та всі процесуальні документи, винесені приватним виконавцем у виконавчому провадженні №56369696 з 10 травня 2018 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 28 березня 2019 року подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції її законних прав та інтересів як правонаступника стягувача у виконавчому провадженні, незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та в задоволенні скарги відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилалась на те, що розгляд даної категорії справ обов`язково здійснюється за участю всіх учасників виконавчого провадження, в тому числі і стягувача.

Відповідно до наявних матеріалів справи та тексту оскаржуваної ухвали і боржник, і суд першої інстанції були обізнані про заміну сторони стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на апелянта, однак до участі у справі вона залучена не була, чим порушені її законні права та інтереси.

Скарга на дії приватного виконавця подана з пропуском десятиденного терміну, оскільки представник скаржника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 31 травня 2018 року, а зі скаргою до суду звернувся лише 19 липня 2018 року, будь-яких заяв та/або клопотань про поновлення пропущеного строку до суду не подавав, поважності причин пропуску не вказував.

Відповідно до положень ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» направлення кореспонденції в рамках виконавчого провадження здійснюється на адреси сторін вказані у виконавчому листі. В разі зміни адреси проживання та/або місцезнаходження обов`язок по доведенню такої інформації до відома приватного виконавця покладений саме на відповідну сторону.

Направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження було здійснено приватним виконавцем рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу боржника вказану у виконавчому листі. Даний конверт повернувся на адресу відправника за закінченням терміну зберігання, що спростовує висновки суду першої інстанції.

Після звернення представника боржника 31 травня 2018 року з заявою про зміну адреси місця проживання останнього приватний виконавець здійснював направлення кореспонденції на вказану адресу. Однак подана така заява була вже після відкриття виконавчого провадження, і правових підстав для повторного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця не було.

В судовому засіданні представник боржника проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник стягувача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про залишення скарги без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи по суті, причини своєї неявки суду не повідомили та своїх представників до апеляційного суду не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем не було направлено боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження за новою адресою реєстрації, чим останній обмежив його у можливості використання свого права на оскарження, заявлення клопотань, надання додаткових матеріалів, пояснень та заперечень на дії інших учасників виконавчого провадження, а також можливості добровільно виконати судове рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

09 жовтня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі рішення Деснянського районного суду від 26 лютого 2015 року в справі №754/14972/14ц та набрало законної сили 09 березня 2015 року. (а.с.22-23)

10 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кошарським О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56369696. (а.с.24)

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (далі - Закон), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. (ч.1 ст.28 Закону)

Копія постанови була направлена боржнику - Гуляку В.В. 11 травня 2018 року на адресу: АДРЕСА_1 , що підтверджується згрупованим списком №1395 поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Київ-147 та фіскальним чеком. (а.с.43)

Дана адреса була вказана Деснянським районним судом м. Києва у виконавчому листі виданому 09 жовтня 2015 року, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Конверт з копією постанови направлений на адресу ОСОБА_2 повернувся на адресу відправника (приватного виконавця Кошарського О.В.) за закінченням терміну зберігання. (а.с.44-45)

Згідно ч.4 ст.19 Закону сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

31 травня 2018 року уповноважений представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернулась до приватного виконавця з заявою про надання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження (а.с.46) та зміну місця проживання боржника на адресу: АДРЕСА_2 (а.с.52).

Подальше направлення кореспонденції здійснювалось приватним виконавцем на нову адресу боржника.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції стосовно відсутності доказів на підтвердження факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження або повернення конверту на адресу відправника, безпідставними та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи.

Положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року (у редакції наказу міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02 квітня 2012 року за №489/20802, на приватного виконавця обов`язку по повторному направленню копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику в разі зміни адреси місце проживання не містять.

Аналіз наведених положень свідчить про достатність повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення шляхом направлення на адресу вказану у виконавчому документі копії постанови з рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року було замінено сторону виконавчого провадження стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - ОСОБА_1 . (а.с.37-39)

Разом з тим будь-яких дій направлених на залучення ОСОБА_1 до участі у розгляді скарги судом першої інстанції здійснено не було.

Наведені положення не були враховані судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч.1 п. 4 ст. 376 ЦПК України встановлені підстави для скасування рішення суду у зв`язку з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 червня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль