ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6671/19 Справа № 200/7261/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Державної казначейськогої служби України, -

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернувся до суду з вищевказаною скаргою та просив суд зобов`язати керівника Державної казначейської служби України виконати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року по справі за № 200/7261/13 у повному обсязі. В обґрунтування своїх позовних вимог заявник посилався на те, що відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року по цивільній справі за № 200/7261/13 за позовом ОСОБА_1 стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Вказане рішення оскаржувалося відповідачем та набрало законної сили. Заявник звернувся до Державної казначейської служби України з вимогою щодо виконання вказаного судового рішення, однак на сьогоднішній день рішення суду не виконано, грошові кошти заявником не отримано.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано керівника Державної казначейської служби України виконати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року по цивільній справі за № 200/7261/13 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, Державної казначейської служби України «про стягнення матеріальної та моральної шкоди» у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що всупереч Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 року № 845 скаржник не надав до органу казначейства заяву із вказівкою реквізитів банківського рахунка та оригінал виконавчого документа. У зв`язку з зазначеним, апелянт вважає, що бездіяльність Державної казначейської служби України відсутня. Крім того, апелянт в своїй скарзі наголошує на тому, що Державна казначейська служба України та її територіальні органи не є органами примусового виконання, не є учасником та стороною виконавчого провадження, не здійснює заходів з примусового виконання рішень, а тому скарга, на думку апелянта, не підлягає розгляду в порядку, встановленому розділом VII ЦПК України, та провадження по скарзі ОСОБА_1 підлягало закриттю.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу Державної казначейської служби України, не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 березня 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кудрявцевої Т.О. розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі 20 000 грн. 00 коп., відмовлено в задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди та стягнення матеріальної шкоди, судові витрати по справі в сумі 114 грн. 70 коп. віднесено з рахунок держави.

Окрім того, у вказаному рішенні є встановленим та доведеним те, що рішенням Бабушкінського районного суду від 27.12.2011 року стягнуто з бюджету держави на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 17 500 грн., яке на сьогоднішній день так само не виконано.

Вказане рішення суду набрало законної сили та було направлено заявником ОСОБА_1 до виконання до Державної казначейської служби України, тобто саме до того органу, який повинен виконувати це рішення.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 124 Конституції України проголошено обов`язковість виконання судових рішень на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Стаття 129 - 1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Судом встановлено, що на даний час рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року не виконано.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на обґрунтованість та доведеність скарги, зокрема те, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року не виконано та грошові кошти заявником не отримано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення скарги ОСОБА_1 та відхиляє доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України, зважаючи на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих та Перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок).

Згідно пункту 35 Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин, яка у цих правовідносинах бере участь через орган Державної виконавчої служби України (протиправність дій, бездіяльності посадових осіб якого доводиться позивачем) та орган Казначейської служби (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).

За таких обставин, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова