Провадження №8/389/1/18
ЄУН № 389/1653/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Тьор Є.М.,

при секретарі Пахуті Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Знам`янка Кіровоградської області заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Новіков Олексій Миколайович про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника 01 червня 2018 року звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути за нововиявленими обставинами рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі ЄУН 389/1653/17 від 19 березня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування вимог посилався на те, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 березня 2018 року у цивільній справі ЄУН 389/1653/17 (провадження №2/389/598/17) у задоволенні позову ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено. Після винесення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, ОСОБА_1 стали відомі обставини, які є істотними для справи, які не були і не могли бути їй відомі під час розгляду цієї справи та які унеможливлюють виконання судового рішення. Стало відомо, що ОСОБА_1 не укладала ніякої вуличної угоди з ОСОБА_2 стосовно житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (сорок сім). Дане свідчить про фальшивість деяких документів, які привели до прийняття необгрунтованого та незаконного рішення.

Зазначив, що нововиявленими обставинами є те, що на запит адвоката Богданівська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області за № 215-02/16 від 22 травня 2018 року повідомила, що не володіє інформацією та документами, які підтверджують факт укладання вуличної угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 2007 році щодо відчуження домоволодіння по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , яка надана Богданівською сільською радою до Знам`янського міськрайонного суду від 24 листопада 2017 року № 542/02-16 видана помилково. Крім того, на запит адвоката Знам`янський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області за № б/н від 22 травня 2018 року повідомив, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запит №26 складений виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області.

Вважає, що вказані обставини є нововиявленими та є підставою для скасування рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 березня 2018 року у цивільній справі ЄУН 389/1653/17 (провадження №2/389/598/17) за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Представник заявник у судовому засіданні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд заяву задовольнити.

Представник відповідача по справі в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позову та просив суд справу розглянути у відсутність представника сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд дійшов висновку, що у задоволені заяви слід відмовити.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Судом встановлено, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 березня 2018 року у цивільній справі ЄУН 389/1653/17 (провадження №2/389/598/17), у задоволенні позову ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено.

З даного вбачається, що з огляду на встановлені судом обставини мова про добросовісність заволодіння чужим майном і про безтитульність цього майна та правовідносин, повязаних з ним, іти не може. Посилання позивача на проживання в спірному будинку, як доказ добросовісного заволодіння цим майном, не може бути належною підставою для визнання права власності за правилами ст.344 ЦК України, оскільки, судом встановлено, що спірний будинок був придбаний позивачкою за вуличною угодою, як вказав відповідач у довідці №542/02-16 від 24 листопада 2017 року, відносно чого остання не заперечувала та додаткових пояснень з цього приводу суду не надала.

Таким чином, до ОСОБА_1 з приводу володіння та користування будинком АДРЕСА_1 не було жодних претензій від законного власника ОСОБА_2 , а також будь якої іншої особи. Оскільки, позивачка всі десять років законно володіла будинком на підставі угоди /домовленості/, що була укладена в сільській раді.

Зазначене і стало підставою для відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .. Рішення набрало законної сили 30 квітня 2018 року.

Довідкою №315-02/16 від 22 травня 2018 року, наданою на адвокатський запит Богданівська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області повідомила, що не володіє інформацією та документами, які підтверджують факт укладання вуличної угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 2007 році щодо відчуження домоволодіння по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , яка надана Богданівською сільською радою на запит Знам`янського міськрайонного суду від 24 листопада 2017 року №542/02-16 видана помилково, оскільки підтверджуючі документи вуличної угоди відсутні. Працівник, який готував довідку на даний час в сільській раді не працює, а тому встановити підстави надання такої довідки не є можливим (а.с.82).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтварджується листом Знам`янського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області за вих.№249/14-8-04-06 від 29 жовтня 2018 року, копією актового запису про смерть №26 від 15 травня 2006 року та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №4 від 29 жовтня 2018 року.

Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, про що свідчить лист завідувача Знам`янської районної державної нотаріальної контори Гаврилюка П.П. №896/01-16 від 30 листопада 2018 року.

Дане повністю спростовує факт укладання вуличної угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки остання померла у 2006 році, тоді як згідно довідки Богданівської сільської ради №542/02-16 від 24 листопада 2017 року, угода була укладена у 2007 році, тобто по минуванню одного року після смерті ОСОБА_2 ..

Однак, у судовому засіданні 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 повідомила суду, що будинок АДРЕСА_1 по вул. Центральна у с. Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, вона у 2007 році придбала у сина померлої ОСОБА_2 , як спадкоємця, та в подальшому за її заявою виготовлено техпаспорт на зазначиний будинок. На підтвердження даного, представником ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи копію розписки від 03 травня 2017 року.

Так, згідно розписки від 03 травня 2007 року, вчиненої російською мовою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заплатила ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1200 грн. за житловий будинок, розташований по АДРЕСА_3 . В свою чергу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1200 грн. за житловий будинок, розташований по АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 до покупця не має, гроші за вказаний будинок сплачені повністю, в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У справі Bellet v.France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд, у суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд, може, зокрема, задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення, скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду (ч.3 ст.429 ЦПК України).

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 №4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п.4 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Таким чином, суд вважає доводи заявника про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не обґрунтованими. Надаючи правову оцінку поданим заявником доказам та встановленим в ході судового розгляду обставинам, суд приходить до висновку, що обставини на які посилалась заявниця не є нововиявленими, оскільки остання на момент розгляду справи ЄУН 389/1653/17 (провадження №2/389/598/17) знала, що вуличну угоду (розписку) про купівлю спірного будинку укладала не з ОСОБА_2 , а з її сином ОСОБА_7 , як спадкоємцем, що приховала від суду.

Вказані обставини не були встановлені судом, але не є істотними для справи, оскільки, були відомі заявнику (позивачу по справі) на час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та не можуть вплинути на висновки суду.

Обов`язковою обставиною, яка має значення для визнання права власності на майно за набувальною давністю є відсутність у позивача інших підстав набуття права на це майно (ч.1ст.344 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті матеріального закону і роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спрва «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», для отримання права власності на майно за набувальною давністю необхідно констатувати наявність сукупності передумов, однією з яких є добросовісність володіння чужим майном, тобто володіння за обставин, коли особа не знала і не могла знати про те, що вона володіє чужою річчю, а також є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою.

За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено.

У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

З даним висновком погодився і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03 грудня 2018 року, справа №153/608/17 (провадження № 61-2689св18).

Виходячи з положень ст.344 ЦК України застосування набувальної давності передбачає відсутність підстави для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником.

З урахуванням наведеного, в наявності залишаються всі підстави для відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю. Змінилась лише особа, яка продала за домовленістю останній спірний будинок.

Тому, як і раніше мова про добросовісність заволодіння чужим майном і про безтитульність цього майна та правовідносин, повязаних з ним, іти не може. Посилання позивача на проживання у спірному будинку, як доказ добросовісного заволодіння цим майном, не може бути належною підставою для визнання права власності за правилами ст. 344 ЦК України, оскільки, судом встановлено, що спірний будинок був придбаний ОСОБА_1 за домовленістю (розпискою) з ОСОБА_7 , але документально право власності не оформлено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не оформив належним чином свої спадкові права.

На підставі викладеного, керуючисьст.ст. 2, 10, 12-13, 77-81, 211, 228, 235, 258, 259, 263-265, 273, 279, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Новіков Олексій Миколайович про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, провадження №2/389/598/17 (ЄУН 389/1653/17) залишити в силі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.15 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 24 травня 2019 року.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Є М. Тьор