Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1421/18
Провадження № 4-с/475/1/19
У Х В А Л А

Іменем України

14.03.2019смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Вадовської А.В.,

за участю секретаря Кравець Л.В.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

заінтересованої особи: ОСОБА_3,

її представника: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного та головного державного виконавців Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_6, ОСОБА_7, заінтересована особа ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного та головного державного виконавців Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_6, ОСОБА_7

У скарзі боржник ОСОБА_1 посилається на те, що постановою Доманівського районного суду Миколаївської області від 08.10.2002 р. з нього на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх на той час синів: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку до їх повноліття.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 21.10.2004 р. затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, за якою з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної ОСОБА_3 на її утримання в розмірі 12 % від заробітної плати протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом, починаючи з 09.06.2004 р.

На час ухвалення вказаних рішень боржник ОСОБА_1 проходив службу у податковій міліції та отримував грошове забезпечення, з якого за виконавчим листом стягувалися аліменти на дітей до їх повноліття та на утримання колишньої дружини на протязі всього часу проживання з дитиною інвалідом.

У грудні 2010 р. заявник ОСОБА_1 вийшов на пенсію за вислугою років.

Постановою державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ від 24.01.2011 р. за місцем отримання ним пенсії за заявою стягувача відкрите виконавче провадження №23869612 з примусового виконання виконавчого листа №2-619, виданого 12.11.2004 р. Доманівським районним судом Миколаївської області на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної ОСОБА_3 на її утримання в розмірі 12 % від заробітної плати. Утримання на дітей було закінчене в січні 2015 р. у зв'язку з досягненням молодшим сином повноліття.

У кінці квітня 2013 р. ОСОБА_1 працевлаштувався на ВП «Южноукраїнська АЕС» державного підприємства НАЕК «Енергоатом» України.

На початку травня 2013 року між ним та ОСОБА_3 була досягнута усна домовленість про те, що, окрім 12% примусово стягуваних сум з пенсії, вона отримуватиме від нього в добровільному порядку повністю іншу частину пенсії і не претендуватиме на відрахування з заробітної плати за місцем роботи. На виконання цієї домовленості він передав банківську картку стягувачеві ОСОБА_3

Із повідомлень, що надходили на його мобільний телефон, ОСОБА_1 розумів, що карткою користується старший син ОСОБА_10, який навчався в м.Одеса.

Таким чином, за період з 01.05.2013 р. по 11.01.2014 року ОСОБА_1 добровільно сплачено аліменти в сумі 9420 грн.

За період з 08.02.2014 р. по 06.02.2018 р. ОСОБА_1 добровільно сплачено аліменти в сумі 64900 грн.

Всього, за розрахунком ОСОБА_1, ним добровільно сплачено аліментів на суму 74320 гривень на утримання дітей та ОСОБА_3

У липні 2018 р. за місцем роботи ОСОБА_1 з його заробітної плати утримано 50 %, при з'ясуванні причини утримання у бухгалтерії йому повідомили, що стягнення у такому розмірі триватимуть до повного погашення заборгованості, що складає близько 65 000 грн.

У кінці серпня з Заводського ДВС м. Миколаєва ОСОБА_1 надійшов розрахунок боргу від 21.05.2018 р. та інші документи на його запит, не погодившись з розрахунком, він направив до ДВС заяву про перерахунок боргу з урахуванням добровільно сплачених сум.

У кінці вересня 2018 року заявник отримав повідомлення про те, що після вивчення наданих банківських документів, державним виконавцем був проведений відповідний перерахунок із висновком про переплату заявником аліментів від 18.09.2018 р. за вказаний період на суму 25945 грн., та відізваний з місця роботи раніше складений розрахунок боргу на суму 65936,61 грн. за постановою державного виконавця Занєвської А.А. від 22.05.2018 р.

У другій половині листопада 2018 року при отриманні доходу за місцем роботи заявник дізнався про чергове утримання з зарплати начебто заборгованості по аліментах. При цьому ніяких письмових повідомлень чи постанов з державної виконавчої служби та від державного виконавця Заводського ВДВС він не отримував.

У бухгалтерії за місцем роботи він з'ясував, що головний державний виконавець Заводського ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_7 31 жовтня 2018 р. направила до ВП «Южноукраїнська АЕС» листа, в якому попередній лист та перерахунок від 18.09.2018 р. державного виконавця Занєвської А.А. просить вважати відкликаним та таким, що не підлягає виконанню, а також вимагає подальшого утримання з заробітної плати 50% не існуючої заборгованості з аліментів до її погашення, а після 12% від зарплати на утримання колишньої дружини протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом.

Заявник такі дії державних виконавців вважає неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

ОСОБА_1 вважає, що державним виконавцем на протязі 2013-2018 років не вчинено жодних виконавчих дій, щодо контролю за працевлаштуванням боржника та направлень виконавчого листа за місцем його роботи, що призвело до розрахунку заборгованості, якої фактично не існує, а тому розрахунок заборгованості за період з травня 2013 р. по квітень 2018 р. вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він не містить інформації про сплату аліментів у добровільному порядку за цей період в сумі 74 320 грн.

Заявник посилається на те, що майже протягом пяти років жодна із сторін виконавчого провадження до ВДВС в письмовому вигляді зі скаргами на неотримання аліментів чи обчислення їх розміру не зверталася, з чого слідує, що стягувачка жодних претензій до боржника не мала.

Заявник добровільно сплачував аліменти за спірний період шляхом надання стягувачеві у користування своєї пенсійної картки, навіть з перевищенням розміру аліментів.

З зазначених підстав ОСОБА_1 просив:

- визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_6, що полягає у невжитті заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, що призвело до незаконного нарахування ОСОБА_1 заборгованості за аліментними платежами;

- скасувати затверджений державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_6 розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 21 травня 2018 року ОСОБА_1 станом на 01.04.2018 р. у виконавчому провадженні №23869612 по виконанню виконавчого листа по справі №2-619, виданого 12.11.2004 р. Доманівським районним судом Миколаївської області, а також визнати протиправною і скасувати постанову цього ж державного виконавця від 22 травня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника по стягненню вищевказаної заборгованості з аліментів у розмірі 65936,61 грн.;

- визнати незаконними та протиправними дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_7, що полягають у затвердженні та направленні НАЕК відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС листа від 31 жовтня 2018 року «Про надання інформації» за №44152/14.23.36/20, за яким відкликаний та визнаний таким, що не підлягає виконанню, лист від 18 вересня 2018 року №36538/14.23-36/20 з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.09.2018 р. за підписом державного виконавця цього ж відділу ДВС ОСОБА_6, та за висновками якого фактично припинено стягнення будь-якої заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1

22 січня 2019 р. заявник ОСОБА_1 уточнив та збільшив вимоги скарги:

просив визнати незаконним з підстав, що викладені у скарзі, розрахунок від 28.10.2018 р., складений головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_7

Також ОСОБА_1 посилався на те, що його син ОСОБА_11 28.01.2015 р. досяг повноліття, а тому втратив статус дитини з інвалідністю. У зв'язку з цим виконавче провадження підлягало закінченню, проте не було закінчене через допущену бездіяльність державних виконавців.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи скарги підтримав, просив про повне її задоволення.

Крім пояснень, що аналогічні викладеним у скарзі, ОСОБА_1 пояснив, що ні про працевлаштування, ні про зміну місця проживання відділ ДВС він не повідомляв, оскільки вважав, що ним зі стягувачем ОСОБА_3 усі питання вирішені у добровільному порядку. Також з цих підстав він не повідомляв відділ ДВС про домовленість зі стягувачем. ОСОБА_3 про його працевлаштування знала, проте відділ ДВС не повідомила. Державні виконавці також всупереч покладених на них повноважень не з'ясовували питання його працевлаштування, хоча повинні були це робити.

Представник заявника ОСОБА_2 також підтримав доводи скарги, просив задовольнити її повністю з підстав, що у ній викладені. Крім цього, просив повернути заявникові помилково сплачений судовий збір та стягнути з Заводського відділу ДВС витрати на правову допомогу на суму 8 500 грн.

Начальник Заводського відділу ДВС м.Миколаїв ОСОБА_12 надав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на наступне.

У ході примусового виконання виконавчого листа №2-619, виданого 12.11.2004 р. Доманівським районним судом Миколаївської області на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної ОСОБА_3 на її утримання в розмірі 12 % від заробітної плати, починаючи з 09.06.2004 р. протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом, з відповіді ПФУ від 02.04.2018 р. встановлено, що заявник отримує пенсію в ОСОБА_5 управлінні ПФУ в Миколаївській області та заробітну плату в НАЕК відокремленому підрозділі Южно-Українська АЕС.

Після надання Відокремленим підрозділом Южно-Українська АЕС довідок про заробітну плату заявника 21.05.2018 р. державним виконавцем здійснений розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість станом на 01.04.2018 р. склала 65 936,61 грн.

22.05.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника шляхом утримання 50% до погашення заборгованості, а потім у розмір 12% від заробітної плати протягом усього часу проживання стягувача з дитиною інвалідом.

З урахуванням наданої заявником банківської виписки 18.09.2018 р. державним виконавцем здійснений новий розрахунок, за яким заборгованість відсутня, переплата становить 25 945,34 грн.

01.10.2018 до Заводського ВДВС надійшла заява стягувача ОСОБА_3 про безпідставність відсутності заборгованості.

28.10.2018 р. головним державним виконавцем Кандзюбою Н.М. здійснений перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого розмір заборгованості склав станом на 30.09.2018 р. 58 082,46 грн. При цьому було враховано, що розрахунок від 18.09.2018 р. здійснений без надання документів, що підтверджують сплату аліментів.

У зв'язку з чим до відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС направлений 31.10.2018 р. лист про скасування листа від 18.09.2018 та стягнення із заробітної плати боржника аліментів у розмірі 50% до погашення заборгованості, а потім у розмірі 12 % від заробітної плати боржника.

Таким чином, на думку начальника ВДВС, дії головного державного виконавця Кандзюби Н.М. є законними, розмір заборгованості є вірним.

Також ОСОБА_12 посилався на безпідставність доводів заявника про наявність усної домовленості зі стягувачем, оскільки така домовленість не має жодного значення при вирішенні даної скарги.

Крім цього, ОСОБА_12 вважав необґрунтованими доводи заявника щодо невжиття виконавцем дій по виконанню судового рішення, посилаючись на невиконання самим заявником обов'язку щодо повідомлення про зміну місця роботи.

Після уточнення скарги начальник ВДВС просив уточнену скаргу залишити без розгляду, як таку, що подана без додержання положень цивільного процесуального законодавства.

Стосовно доводів заявника про існування підстав для закінчення виконавчого провадження через досягнення молодшим сином повноліття та втрату у зв'язку з цим статусу дитини з інвалідністю, ОСОБА_12 посилався на те, що у виконавчому листі не вказаний строк припинення стягнення аліментів, як і дата народження дитини з інвалідністю, що унеможливлювало прийняття державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження.

На думку начальника відділу, між заявником та Заводським ВДВС відсутній спір щодо припинення стягнення аліментів та закінчення виконавчого провадження, предметом скарги є спір про розмір нарахованої заборгованості зі сплати аліментів.

У судове засідання державні виконавці не з'явилися, у клопотанні начальник ВДВС ОСОБА_12 просив скаргу розглядати без участі суб'єктів оскарження.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість.

При цьому ОСОБА_3 пояснила, що між нею та ОСОБА_1 не було жодної домовленості про добровільну сплату аліментів шляхом отримання пенсії. Банківську картку на отримання пенсії заявник передав старшому сину ОСОБА_10, на той час студенту, в рахунок допомоги у витратах на його навчання у ВУЗі. Про працевлаштування заявника вона дізналася під час перегляду його декларації в Єдиному реєстрі декларацій.

Аналогічні пояснення надала її представник ОСОБА_4, зазначивши при цьому про безпідставність доводів заявника про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження через досягнення сином ОСОБА_11 повноліття, оскільки інвалідність йому встановлена безстроково і він продовжує проживати з матір'ю ОСОБА_3

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що восени 2013 р., коли заявник на власному автомобілі відвозив його на навчання до м.Одеса, ОСОБА_1 віддав йому банківську картку, на яку він отримував пенсію. Передача картки мала місце за усною його домовленістю з батьком задля уникнення судових позовів ОСОБА_8 чи ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період його навчання. При передачі картки ОСОБА_3 не була присутньою і про цю домовленість не знала. Де працює ОСОБА_1, ОСОБА_8 дізнався, коли перевіряв власну декларацію в Єдиному реєстрі декларацій, тоді ж про це дізналася і його мати ОСОБА_3

Заслухавши заявника, заінтересовану особу, їх представників, свідка, дослідивши письмові матеріали, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов таких висновків.

Постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 24.01.2011 р. відкрите виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-619, виданого 12.11.2004 р. Доманівським районним судом Миколаївської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної ОСОБА_3 на її утримання в розмірі 12 % від заробітної плати.

З копії виконавчого листа №2-619, виданого 12.11.2004 р. Доманівським районним судом Миколаївської області, вбачається, що стягнення аліментів відбувається, протягом всього часу проживання ОСОБА_3 з дитиною інвалідом, починаючи з 09.06.2004 р.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, є особою з безстроковою інвалідністю першої групи А з дитинства та проживає з матір'ю ОСОБА_3, що підтверджене копією довідки МСЕК за №350951 від 23.12.2014 р. та довідкою виконкому Доманівської селищної ради за №100 від 15.01.2019 р.

У поданій скарзі ОСОБА_1 не посилався на неправомірність дій державних виконавців щодо неприйняття рішення про закінчення виконавчого провадження.

В уточненні до скарги ОСОБА_1 зазначив, що з досягненням сином ОСОБА_11 повноліття виконавче провадження підлягало закінченню, проте у цій частині бездіяльність виконавців він не оскаржував.

Суд вважає відсутніми підстави для задоволення клопотання представника боржника про прийняття уточнень до скарги до розгляду з огляду на особливості провадження, передбачені розділом VIII ЦПК України, відповідно до якого встановлено право на оскарження стороною виконавчого провадження до суду конкретної дії, бездіяльності, рішення державного виконавця, без можливості уточнення предмету скарги, обмежених строку такого оскарження та строку розгляду скарги судом.

За такого суд не надає оцінку діям виконавців, які мали бути вчинені після досягнення ОСОБА_9 повноліття, оскільки вони не є предметом оскарження за цією скаргою.

У частині оскарження бездіяльності виконавців щодо невжиття заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення, неврахування при визначенні розміру заборгованості добровільно сплачених заявником за усною домовленістю коштів, що призвело незаконного нарахування заборгованості, суд підстав для задоволення скарги не вбачає, виходячи з наступного.

Статтею 19 Закону України Про виконавче провадження визначені права та обов'язки сторін виконавчого провадження. Зокрема, сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Заявник ОСОБА_1 покладені на нього цим Законом обов'язки не виконав: про зміну місця проживання та влаштування на роботу не повідомив.

Письмово про домовленість зі стягувачем відділ ДВС не повідомив.

Стягувач ОСОБА_3 про досягнення будь-яких домовленостей з боржником ОСОБА_1 заперечувала і її доводи заявником не спростовані.

За такого суд не вбачає підстав для визнання вірним розрахунку державного виконавця від 18.09.2018 р., яким визначена переплата, як і визнання незаконними та протиправними дій виконавців щодо направлень 31.10.2018 р. листа до відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС НАЕК про відкликання та визнання таким, що не підлягає виконанню листа від 18.09.2018 р.

Згідно п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду україни з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 р. Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

У відповідності до частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 3, 4 статі 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленомуСімейним кодексом України.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов'язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Враховуючи вищезазначене, при розгляді даної скарги з урахуванням недоведеності заявником виконання ним обов'язків боржника, спір щодо розміру нарахованої заборгованості підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної цивільним процесуальним законодавством.

Щодо визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Занєвської А.А. від 22.05.2018 р. про звернення стягнення на заробітну плату боржника суд не вбачає підстав для задоволення скарги, зважаючи на те, що станом на 22.05.2018 р. заявник мав заборгованість за виконавчим провадженням, а тому виконавець правомірно винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату.

Як вже зазначено вище, визначення розміру заборгованості має встановлюватися в позовному провадженні, а тому постанова в частині визначення розміру заборгованості при розгляді цієї скарги судом не оцінюється.

Згідно з частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За результатами розгляду скарги суд дійшов висновку, що між заявником та державними виконавцями має місце спір щодо розміру заборгованості за аліментами, такий спір відповідно до закону, як зазначено раніше, підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

За такого скарга в частині скасування розрахунків заборгованості, направлення та відкликання листів з визначенням розміру заборгованості задоволенню не підлягає.

Згідно ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на те, що заявником обраний невірний спосіб захисту, а розгляд, порушених у скарзі питань підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст.452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення скарги, клопотання про повернення заявникові судового збору задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.452 ЦПК України судові витрати покладаються на заявника.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу відповідно до положень тієї ж ст.452 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.450, 451, 452 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у повному обсязі у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного та головного державного виконавців Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_6, ОСОБА_7, заінтересована особа ОСОБА_3.

Скасувати ухвалу Доманівського районного суду від 28.11.2018 р. в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Доманівським районним судом Миколаївської області 12.11.2004 р. у справі №2-619, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3

Ухвала набирає законної сили через 15 днів, якщо не буде оскаржена.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду в п'ятнадцятиденний строк з дня її ухвалення.

У відповідності до п. 15.5 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України у новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду або через Доманівський районний суд Миколаївської області.

Суддя : ОСОБА_13