Справа № 201/3333/19
Провадження №2-з/201/164/2019
У Х В А Л А

17 травня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Фонду державного майна України, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю КП «Комфорт» (третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю ДП «Комфорт») про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення від 03.05.2016р. та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

21.03.2019р. в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом ФДМ України, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ КП «Комфорт» (третя особа - ТОВ ДП «Комфорт») про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення від 03.05.2016р. та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.04.2019р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі і призначений розгляд справи в підготовче засідання.

16.05.2019р. до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої, він посилався на те, що разом зі своєю родиною постійно проживає в кімнаті АДРЕСА_1 , яку отримав у користування, іншого житла не має. Як зазначає позивач, останнім часом йому чиняться перешкоди у користуванні житловим приміщенням, невідомі особи намагаються виселити його та вчиняється перепродаж спірного житлового приміщення, що впливає на права та інтереси його сім`ї. Вважає, що відповідачі у справі можуть вчиняти дії та створити умови, які унеможливлять виконання рішення суду, а тому, з метою забезпечення позову, просив накласти арешт на кімнату АДРЕСА_1 .

Ознайомившись із заявою позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі ФДМ України та ОСОБА_1 просять суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового приміщення від 03.05.2016р. та витребувати майно з чужого незаконного володіння.

З наданих позивачами до позову доказів вбачається, що 03.05.2016р. між ТОВ КП «Комфорт» та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового приміщення АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_3 з 30.05.2017р. є власницею спірного майна - житлового приміщення АДРЕСА_1 .

В заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач ОСОБА_1 зазначає, що відповідачі можуть здійснювати дії щодо відчуження майна і створити умови, які унеможливлять виконання рішення суду, а тому з метою забезпечення позову, просить накласти арешт на кімнату АДРЕСА_1 .

Разом з тим, арешт нерухомого майна направлений на суттєве обмеження прав власності відповідачки ОСОБА_3 і позбавить її не тільки права володіти та розпоряджатися належним на праві власності майном, а й користуватися ним, а тому в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Крім того, відмовляючи в задоволенні заяви, мною враховано що вона не містить обґрунтування необхідності вжиття саме такого виду забезпечення позову, як арешт майна, і доказів того, що відповідачами вчиняються дії, направлені на перепродаж спірного житлового приміщення, суду також не надано (згідно Інформації з Державних реєстрів, доданої до позовної заяви, право власності зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_3 з 30.05.2017р. і доказів того, що здійснюється перепродаж цього майна позивачами не надано, так само, як і не надано доказів спроби виселення позивача ОСОБА_1 з займаної кімнати).

Підводячи підсумок викладеному, вважаю за можливе в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Фонду державного майна України, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю КП «Комфорт» (третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю ДП «Комфорт») про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення від 03.05.2016р. та витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Фонду державного майна України, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю КП «Комфорт» (третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю ДП «Комфорт») про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення від 03.05.2016р. та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.