КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/4343/18 Головуючий у І інстанції - Радзівіл А.Г.
апеляційне провадження №22-ц/824/7411/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на 1/6 частину будинку, визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом,мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 належить право власності на 5/6 частин будинку по АДРЕСА_1 . Решта будинку, а саме 1/6 його частина належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2

23 червня 2015 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області зареєстровано (в реєстрі за № 2406) право приватної власності за ОСОБА_1 на 5/6 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі акту державного виконавця про проведення електронних торгів № 60312 від 11 березня 2015 по лоту № 45939 з реалізації нерухомого майна, яке належало ОСОБА_3 .

Фактично будинок складається з двох квартир, які є відокремлені одна від одної та мають окремі входи. Одна з таких квартир (5/6 частка будинку) належить ОСОБА_1 , а інша 1/6 частка ОСОБА_2

Спірною АДРЕСА_2 відповідач понад 2 роки не користується.

Внаслідок чого вказана частина знаходиться в занедбаному стані: місцями відсутні окремі елементи підлоги, тріщини, прогини, на стелях та стінах тріщини, обсипання штукатурки, від протікання стелі утворились відповідні сліди, оздоблення відсутнє, місцями уражена гнилизною та грибком дранка на стелі, плитка обсипалась. Квартира відключена від інженерних мереж, труби опалення мають тріщини, водопостачання та каналізація в квартирі відсутня.

Через те, що в зазначеній частині ніхто не проживав та не опалював в непридатний стан прийшло все приміщення.

ОСОБА_2 не вкладав в утримання спільного будинку жодних коштів.

Просив суд, припинити право спільної часткової власності відповідача на 1/6 частину будинку АДРЕСА_3 загальною площею 116,0кв.м., житловою площею 58,2кв.м.; визнати за ним право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_3 загальною площею 116,0кв.м., житловою площею 58,2кв.м.; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0262 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 , для обслуговування 1/6 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 належить право власності на 5/6 частин на будинок по АДРЕСА_1 . Решта будинку, а саме 1/6 його частин належить на праві власності ОСОБА_2

23 червня 2015 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області зареєстровано право приватної власності на ОСОБА_1 на 5/6 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі акту державного виконавця про проведення електронних торгів №60312 від 11 березня 2015 року по лоту № 45939 з реалізації нерухомого майна, яке належало ОСОБА_3

Фактично будинок складається з двох квартир, які є відокремлені одна від одної та мають окремі входи. Одна з таких квартир (5/6 будинку) належить ОСОБА_1 , а інша 1/6 ОСОБА_2 .

Спірною 1/ 6 частиною в будинку вже понад 2 років ніхто не користується, внаслідок чого спірна квартира знаходиться в занедбаному стані: місцями відсутні окремі елементи підлоги, тріщини, прогини, на стелях та стінах тріщини, обсипання штукатурки, від протікання стелі утворились відповідні сліди, оздоблення відсутнє, місцями уражена гнилизною та грибком дранка на стелі, плитка обсипалась.

Квартира відключена від інженерних мереж, труби опалення мають тріщини, водопостачання та каналізація в квартирі відсутні.

ОСОБА_2 не вкладав в утримання спільного будинку жодних коштів.

Житловий будинок який є у спільній власності має загальну площу 116,0кв.м., та складається із наступних приміщень:

Квартира 1: вітальня 8,9кв.м.; кухня 8,5кв.м.; житлова 13,0кв.м.; житлова 13,4кв.м.; коридор 4,7кв.м.; житлова 7,9кв.м.; ванна 3,3кв.м.; житлова 13,0кв.м., усього 72,7кв.м.

Квартира 2: сходова 6,6кв.м.; кухня 8,4кв.м.; ванна 2,3кв.м.; коридор 0,4кв.м.; туалет 1,6кв.м.; житлова 10,9кв.м.; кладова 1,1кв.м.; сходова 1,8кв.м.; кладова 1,1кв.м.; веранда 1,9кв.м.; веранда 7,2кв.м. Усього 43,3кв.м.

Відповідач фактично володіє лише 19,33кв.м. у спільній частковій власності будинку, проте займає за фактом 43,3кв.м.

15 червня 2018 року позивач звернувся до судового експерта Комашка Романа Вікторовича, яким надано висновок будівельно-технічного експертного дослідження №4-06/2018 від 25 червня 2018 року, яким встановлено, що виділ в натурі 1/6 частини будинку в АДРЕСА_1 є неможливим, оскільки ідеальна частка співвласників із часткою 1/6 за площею менша за мінімально необхідну площу однокімнатної квартири; наявне самовільне будівництво; технічний стан житлового будинку характеризується як незадовільний, а окремих конструкцій як хиткий, що створює аварійно-небезпечну ситуацію для життєдіяльності людей.

Спірна частина будинку, що належить відповідачу є незначною (19,33кв.м.); не може бути виділена в натурі, а у зв`язку з неможливістю виділення в натурі є неподільною; фактичні обставини доводять той факт, що спільне володіння і користування майном є неможливим через те, що спірне житлове приміщення відокремлене від іншого.

Задоволення позову не завдасть істотної шкоди інтересам Відповідача, оскільки йому належить на праві власності і інше нерухоме житлове майно, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії із свідоцтва від 23 червня 2015 року, приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області відповідно до ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту державного виконавця про проведення електронних торгів № 60312 від 11 березня 2015 року по лоту № 45939 з реалізації нерухомого майна, яке належить ОСОБА_3 , затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції С.Р. Арутюняном 31 березня 2015 року, посвідчив, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається із 5/6 часток житлового будинку, загальною площею 116кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 . Вказане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №2406.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 39502621) за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на 5/6 частки у житловому будинку, загальною площею 116 кв.м., по АДРЕСА_6 .

Рішенням міської ради «Про перейменування вулиць та провулків м. Бровари» від 25 грудня 2015 року за №52-04-07, згідно додатку до рішення п. 39 вулиця Московська була перейменована на АДРЕСА_1 .

У висновку № 3-06/2018 року оціночно-будівельного експертного дослідження від 23 червня 2018 року на вирішення експертного дослідження ставилось питання: «Яка ринкова вартість 1/6 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_6 без врахування реконструкції проведеної в 2015 році ?».

Згідно висновку вказаного експертного дослідження, вартість 1/6 частини домоволодіння в АДРЕСА_6 без врахування реконструкції проведеної в 2015 році та з врахуванням земельної ділянки, що визначалася за порівняльним підходом на дату проведення оцінки, становить 166 904 грн. без ПДВ.

У звіті про незалежну експертну оцінку житлового будинку АДРЕСА_6 , метою якого є визначення ринкової вартості об`єкта оцінки для ведення справи в суді визначено, що вартість 1/6 частини будинку складає 87400 грн. 00 коп.

У вказаному звіті міститься план будинку та експлікація приміщень до плану будинку «А - 1» АДРЕСА_6 , згідно яких вказаний будинок поділений на дві відокремлені квартири за № 1 та

№ 2. До приміщень розташованих у кв. 1 належать: 1-1 вітальня - 8,9 кв.м., 1-2 кухня - 8,5 кв.м., 1-3 житлова - 13,0 кв.м.,1-4 житлова - 13,4 кв.м,1-5 коридор - 4,7 кв.м., 1-6 житлова - 7,9 кв.м., 1-7 ванна - 3,3 кв.м., 1-8 житлова - 13,0 кв.м. Всього площа 72,7 кв.м .

До приміщень розташованих у кв. 2 належать: 2-1 сходова - 6,6 кв.м., 2-2 кухня - 8,4 кв.м, 2-3 ванна -2,3 кв.м., 2-4 коридор - 0,4 кв.м., 2-5 туалет - 1,6 кв.м., 2-7 житлова - 10,9 кв.м., 2-8 кладова -1,1 кв.м., 2-9 сходова -1,8 кв.м., 2-10 кладова - 1,1 кв.м., І веранда - 1, 9 кв.м., ІІ веранда - 7,2 кв.м. Всього по квартирі 43,3 кв.м.

Вказані квартири облаштовані окремими входами, поєднані спільною стіною.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (індексний номер 145947042) від 19 листопада 2018 року за ОСОБА_1 зареєстровано на праві спільної часткової власності 5/6 частин, а за ОСОБА_2 1/6 частка на будинок по АДРЕСА_6 .

Земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_2

Як вбачається із Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 17 липня 2018 року, земельна ділянка площею 0,0262 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Крім іншого, згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформації 154283534) від 29 січня 2019 року, ОСОБА_2 є власником 1/4 частки будинку АДРЕСА_7 , а також йому належить на праві спільної сумісної власності 4/5 трикімнатної квартири АДРЕСА_14 .

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про неможливість спільного володіння і користування своїми частками у житловому будинку є необґрунтованими, а недоведеність такого факту виключає можливість застосування до даних правовідносин підстави для припинення права власності відповідача на його частку у спільному майні.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Положеннями статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

З урахуванням положень статей 358,364,365,367 ЦК України, припинення права власності на частку у спільній власності за правилами статті 365 ЦК України допускається лише за відсутності можливості у співвласників поділу в натурі спільного майна, що є у спільній частковій власності, оскільки поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, припиняє неможливість спільного володіння і користування майном, і при дотриманні прав та інтересів всіх співвласників унеможливлює примусове припинення права власності одного з них.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року по справі №640/16171/14.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 та визнання права власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , вимоги ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України правомірно не були застосовані судом першої інстанції, та обґрунтовано відмовлено у задоволені позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0262 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 для обслуговування 1/6 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки будинок АДРЕСА_1 має дві відокремлені квартири № 1 та №2, які облаштовані окремими входами, кухнями, житловими та допоміжними приміщеннями (туалет, ванна) та мають тільки одну спільну стіну, а тому доводи позивача про неможливість спільного володіння і користування своїми частками у житловому будинку не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2019 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба