ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3961/19 Справа № 202/5607/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Мороз В. П. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового, провадження без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

05 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та визнання права власності.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2017 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволена, заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2016 року скасовано та призначено справу до розгляду.

23 жовтня 2017 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та визнання права власності залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року ухвала Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року цивільна справа прийнята до провадження, позовна заява залишена без руху для сплати судового збору в розмірі 6.890 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та визнання права власності визнана неподаною та повернута позивачу.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2019 року скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що провадження у справі відкрито 05 вересня 2016 року, тому представництво у справі може здійснюватися представником за довіреністю; в оскаржуваній ухвалі відсутнє обґрунтування висновку щодо неможливості віднесення цієї справи до малозначних.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи позивачу позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху 09 січня 2019 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника за довіреністю ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, проте суд не прийняв до розгляду дане клопотання, оскільки ОСОБА_3, всупереч ч.4 ст.62 ЦПК України, не надано доказів на підтвердження того, що він є адвокатом, він не має право звертатися до суду з даним клопотанням в інтересах ОСОБА_1, тому ухвала Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року фактично є невиконаною.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок суд першої інстанції зробив з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Відповідно до положень статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи підтверджуються, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2.

Так, згідно із частиною третьою статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року представництво відповідно до пункту 3 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у даній справі розпочато 05 вересня 2016 року, про що свідчить ухвала про відкриття провадження (а.с.35), до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» 30 вересня 2016 року, відтак висновок суду першої інстанції про представництво сторін у даній справі виключно адвокатом є безпідставним.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 березня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.