Справа № 305/2162/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі МИКУЛЯК Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 305/2162/18 за позовом ОСОБА_1 до Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про стягнення заборгованості з виплати надбавки до заробітної плати, за апеляційною скаргою Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області на рішення Рахівського районного суду від 26 грудня 2018 року, повний текст якого складено 28 грудня 2018 року, головуюча суддя Марусяк М.О., -

встановив:

ОСОБА_1 19.11.2018 звернулася до суду із зазначеним позовом до Чорнотисянської сільської ради Рахівського району мотивуючи таким.

Позивач із 1981 року працює директором будинку культури в АДРЕСА_1 Рахівського району. Відповідно до Постанови КМ України від 09.12.2015 № 1026, що набрала чинності з 01.01.2016, позивачу за посадою виплачується доплата за вислугу років залежно від стажу роботи на посаді в такому розмірі: 10% посадового окладу за наявності стажу роботи понад 3 роки, 20% - за наявності стажу роботи понад 10 років, 30% - за наявності стажу роботи понад 20 років. Доплата здійснюється за рахунок коштів спеціального фонду, коштів, отриманих від господарської діяльності та інших не заборонених законодавством джерел.

Отже, позивачу починаючи з січня 2016 року повинна виплачуватися надбавка за вислугу років працівникам клубних закладів у розмірі 30% посадового окладу.

Штатним розписом будинку культури тільки з 01.01.2018 була передбачена виплата зазначеної надбавки, розмір якої становить 1400,00 грн. На заяву позивача про компенсацію неотриманої надбавки за 2017 рік була одержана відповідь сільського голови Павлючка І.Д. про те, що у 2017 році надбавка не виплачувалася через відсутність коштів у бюджеті села.

Водночас за отриманою офіційно інформацією про суми виплачених матеріальної допомоги та премій за рахунок сільського бюджету за період з 2015 по 2017 роки включно такі виплати були здійснені на загальну суму 1107714,00 грн. Тобто, кошти в бюджеті були, але не використовувалися за першочерговими цільовими призначеннями.

За 2016 і 2017 роки передбачена законодавством доплата за вислугу років позивачу не здійснювалася. Всього не були виплачені 33600,00 грн (1400,00 грн х 24 місяці).

Такі дії відповідача порушують вимоги закону та законні права й інтереси позивача.

Посилаючись на ці обставини, позивач ОСОБА_1 просила стягнути на її користь із Чорнотисянської сільської ради Рахівського району заборгованість із виплати надбавки до заробітної плати за вислугу років працівникам клубних закладів за 2016 і 2017 роки в сумі 33600,00 грн.

Рішенням Рахівського районного суду від 26.12.2018 позов задоволено частково, стягнуто з Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 заборгованість із виплати надбавки до заробітної плати за вислугу років працівникам клубних закладів за 2017 рік у сумі 16800,00 грн, у задоволенні інших вимог відмовлено, стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із обов`язку роботодавця першочергово виплачувати працівнику заробітну плату включно з доплатами і надбавками, які є складовими зарплати.

Відповідач Чорнотисянська сільська рада Рахівського району оскаржив рішення суду в частині задоволених вимог позову як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до таких.

Передбачена Постановою КМ України від 09.12.2015 № 1026 доплата за вислугу років нараховується за рахунок, зокрема, коштів спеціального фонду. Поряд із цим, спеціальний фонд є складовою бюджету сільської ради та відповідно до Бюджетного кодексу України і Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою КМ України від 28.02.2002 № 228, витрачається передусім на забезпечення необхідними матеріалами, обладнанням, технікою, інвентарем, виготовлення бланків тощо. Стосовно заробітної плати, то така планується у спеціальному фонді залежно від обсягу відповідної діяльності.

Відповідач повідомив позивача, що зазначена доплата не нараховувалася йому у 2017 році через відсутність коштів, які надавалися міжбюджетними трансфертами з районного бюджету місцевим радам. Отриманих у такий спосіб коштів не вистачало на нарахування основної заробітної плати та на захищені статті, а тому рішеннями сесії сільради неодноразово спрямовувалися кошти для донарахування.

Крім того, згідно зі встановленим порядком виплати надбавки, якщо у працівника виникло право на отримання доплати або на її нарахування у вищому розмірі в поточному календарному місяці, то доплата (або її більший розмір) встановлюється з початку наступного місяця. Позивач був переведений на посаду директора сільського клубу з 03.01.2017, тому право на отримання надбавки виникло в нього в лютому 2017 року.

Суд дав неправильну оцінку доказам, невірно витлумачив зміст листа сільради від 17.10.2018 № 556, в якому йдеться тільки про обов`язок нарахування доплати, проте, не зазначено в якому році.

Сторона просить рішення суду в оскарженій частині скасувати та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості з виплати надбавки до заробітної плати за вислугу років працівникам клубних закладів за 2017 рік у сумі 16800,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 рішення суду не оскаржує, у відзиві на апеляцію вказує на її необґрунтованість, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, зокрема, що була прийнята на посаду директора будинку культури в с. ОСОБА_2 Тиса порядком переведення з попередньої роботи, тому доплата за вислугу років підлягала виплаті за весь 2017 рік. Твердження відповідача про відсутність у бюджеті села коштів на виплату надбавки не відповідають дійсності, оскільки за той самий період систематично працівникам сільради виплачувалися премії, а ряду мешканців села надавалася матеріальна допомога, всього на загальну суму 1107714,00 грн. Крім того, сільський голова ставиться вороже до позивача, переслідує за політичні погляди, чинить перешкоди в роботі, через що позивач звертався до правоохоронних органів, будучи незаконно звільненим з роботи був поновлений на ній у 2018 році судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача Чорнотисянської сільської ради Рахівського району адвоката Винника Ю.Г., який апеляцію підтримав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах підстав і вимог позову, доводів та вимог апеляційної скарги (ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України) і не робить висновків щодо судового рішення в частині, що не оскаржується.

Даними трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 8-10) та іншими матеріалами справи встановлено, що 06.02.1979 вона була призначена на посаду інструктора-методиста Рахівського районного будинку культури і в подальшому порядком переведення була призначена на посаду директора сільського будинку культури АДРЕСА_2 , з якої була з 14.05.1981 переведена на посаду директора сільського будинку культури АДРЕСА_1 , на якій з урахуванням зміни підпорядкування будинку культури в різні періоди часу районному відділу культури або Чорнотисянській сільській раді, працювала на час пред`явлення позову. 31.12.2016 ОСОБА_1 згідно зі ст. 36 ч. 1 п. 5 КЗпП України з посади директора Чорнотисянського сільського будинку культури, яку обіймала у ОСОБА_3 культури АДРЕСА_2 райдержадміністрації, була звільнена в порядку переведення до Чорнотисянської сільської ради на посаду директора Чорнотисянського сільського будинку культури.

Постановою КМ України від 09.12.2015 № 1026 «Питання виплати працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів доплати за вислугу років, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що набрала чинності з 01.01.2016, з урахуванням змін, внесених Постановою КМ України від 16.03.2017 № 150, які застосовуються з 01.01.2017, затверджено Порядок виплати працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів доплати за вислугу років. Постановою встановлено, що:

працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів за переліком посад згідно з додатком виплачується доплата за вислугу років залежно від стажу роботи на посадах, передбачених зазначеним переліком, у розмірі, зокрема, 30% посадового окладу - за наявності стажу роботи понад 20 років (п. 2 пп. 1);

доплата за вислугу років працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів виплачується у межах фонду оплати праці працівників, затвердженого на відповідний рік (п. 3).

Порядком, затвердженим Постановою КМ України від 09.12.2015 № 1026, передбачено, що до стажу роботи, що дає право на встановлення доплати, зараховується час роботи в клубних закладах, парках культури та відпочинку, центрах (будинках) народної творчості, центрах культури та дозвілля, центрах дозвілля України, колишнього СРСР на посадах, зазначених у переліку; документом для визначення стажу роботи, який дає право на одержання доплати, є трудова книжка або інший документ, що відповідно до законодавства підтверджує наявність такого стажу (п. 2); доплата працівникам… обчислюється виходячи з посадового окладу без урахування інших надбавок і доплат; доплата виплачується… з дати прийняття на роботу за наявності стажу роботи, який дає право на її одержання; доплата нараховується та виплачується щомісяця за фактично відпрацьований час у межах коштів, передбачених на оплату праці за основним місцем роботи (п. 3).

Посада директора (завідувача) клубного закладу, центру (будинку) народної творчості, центру культури та дозвілля, іншого культурно-освітнього центру належить до числа посад, які за переліком, затвердженим Постановою КМ України від 09.12.2015 № 1026, дають право на виплату вищевказаної доплати за вислугу років.

Таким чином, ОСОБА_1 мала право на отримання зазначеної доплати в розмірі 30% посадового окладу за вислугу років, виплата якої не ставиться в залежність від жодних інших, окрім наявності відповідного трудового стажу, обставин, рівно як роботодавець мав обов`язок нараховувати та виплачувати таку надбавку.

Як випливає з матеріалів справи, Чорнотисянська сільська рада у 2017 році не нараховувала і не виплачувала ОСОБА_1 доплату за вислугу років, передбачену Постановою КМ України від 09.12.2015 № 1026. Листом від 17.10.2018 № 556 сільська рада визнала, що зобов`язана була нараховувати і виплачувати зазначену доплату, однак, цього не робила, мотивацією вказала відсутність коштів для такої доплати (а.с. 4). Такий лист є визнанням відповідного обов`язку і відповідний висновок суду першої інстанції з цього приводу вірний. Доводи апеляції про начебто неправильну оцінку судом цієї обставини не підлягають врахуванню, оскільки суперечать обставинам справи, вимогам закону і є маніпулятивними.

Безпідставним є і твердження апелянта про необхідність нарахування доплати з наступного місяця після переведення позивача на посаду директора сільського клубу, тобто, з лютого 2017 року. ОСОБА_1 обійняла цю посаду не як новоприйнятий працівник, який не працював на посаді, обійняв її вперше тощо, а в порядку переведення, при цьому, фактично позивач перебував на цій посаді безперервно з 1981 року, а переведення оформлювалися виключно через неодноразові зміни підпорядкування клубу та, відповідно, зміни роботодавців. Тож позивач у контексті трудових відносин із Чорнотисянською сільрадою мав право на відповідну доплату з січня 2017 року.

Окрім цього, колегія суддів зауважує, що попри неправильність відповідного твердження апелянта, позиція сторони є визнанням відповідачем права позивача на отримання доплати, про яку йдеться, та обов`язку роботодавця її виплачувати.

Суд першої інстанції правильно по суті застосував норми ст.ст. 94, 97 КЗпП України, ст.ст. 1, 2, 21, 22, 24 Закону України «Про оплату праці» у взаємозв`язку з положеннями Постанови КМ України від 09.12.2015 № 1026 та затверджених нею нормативних актів і вірно виходив із того, що доплата за вислугу років як складова заробітної плати підлягала нарахуванню та виплаті позивачу; оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці; суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством; своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, посилання роботодавця, обов`язком якого є належне планування бюджету включно з формуванням фонду заробітної плати відповідно до вимог, які ставляться законом щодо оплати праці, на відсутність коштів не може братися до уваги. Невиплата зазначених коштів правильно кваліфікована судом як порушення трудових прав позивача. Понад те, позивач додав до відзиву на апеляцію копію листа Чорнотисянської сільради від 29.10.2018 № 572 на його ім`я, з якого видно, що у 2017 році були виплачені значні премії та матеріальні допомоги сільському голові та іншим особам (а.с. 86). Висновки суду по суті спору відповідачем не спростовані ані на стадії розгляду справи судом першої інстанції, ані на стадії апеляційного розгляду справи.

Поряд із цим, на час апеляційного розгляду в справі наявні штатний розпис працівників будинку культури Чорнотисянської сільради станом на 01.01.2017 та довідка про складові заробітної плати директора будинку культури у 2017 році, з яких убачається, що посадовий оклад ОСОБА_1 у 2017 році становив 4240,00 грн на місяць (а.с. 41, 74). Обставини щодо розміру посадового окладу позивача мають істотне значення в справі, позаяк пов`язуються з підставами та предметом позову, розміром відповідних нарахувань. Суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 263-265 та інших норм ЦПК України цих обставин не з`ясував, доводів позивача не перевірив і в частині, яка стосується 2017 року, розрахував належну до стягнення на користь позивача суму коштів (16800,00 грн) на підставі даних штатного розпису на 2018 рік, де посадовий оклад директора клубу становить 4669,00 грн на місяць, а щомісячна надбавка за вислугу років 1400,00 грн (а.с. 6).

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції необґрунтовано визначив належну до стягнення суму коштів за 2017 рік, ця сума підлягає визначенню на підставі даних про заробітну плату директора будинку культури Чорнотисянської сільради у 2017 році і становить 15264,00 грн ((4240,00 грн х 30%) х 12).

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги позову про стягнення заборгованості з виплати надбавки до заробітної плати за 2017 рік змінити, визначивши належну до стягнення заборгованість за 2017 рік у сумі 15264,00 грн. В іншій частині апеляційну скаргу на підставі ст. 375 ЦПК України належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 6, ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області задовольнити частково, рішення Рахівського районного суду від 26 грудня 2018 року в частині задоволення вимоги позову ОСОБА_1 до Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про стягнення заборгованості з виплати надбавки до заробітної плати за 2017 рік змінити, визначивши належну до стягнення заборгованість із виплати надбавки до заробітної плати за вислугу років працівникам клубних закладів за 2017 рік у сумі 15264,00 грн (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят чотири гривні 00 коп.).

В іншій частині апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 28 травня 2019 року.

Судді