Справа № 314/2046/19
Провадження № 2/314/853/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.09.2019 року м. Вільнянськ

Справа № 314/2046/18;

провадження № 2/314/853/2019;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

-третя особа ОСОБА_3 ;

-третя особа Реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

встановив:

стислий виклад позицій сторін.

Позивач звернувся до суду 14.05.2019 року з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2015 року виданого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Кравченко О.М. по спадковій справі № 297/2015, він та третя особа ОСОБА_3 є власниками по Ѕ частці кожний, домоволодіння - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,9 кв.м., розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0023. Після прийняття спадщини їм стало відомо, що за вказаною адресою з 20.11.2007 року зареєстрована ОСОБА_2 , що підтверджується записом у домовій книзі. Відповідач по справі, з 2007 року не проживає за місцем своєї реєстрації, хто вона така невідомо, жодного разу за вказаною адресою не з`являлась, капітальні та поточні ремонти не проводила, оплату за комунальні послуги не здійснює, власних речей у будинку не має, членом родини позивача та третьої особи не являється. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 фактично ніколи не проживала та не проживає на теперішній час в будинку починаючи з дня реєстрації - 20.11.2007 року, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Заперечень на позов від відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшло.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Позивач надала свою згоду на заочний розгляд справи.

Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 22.07.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 16.08.2019 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частки, домоволодіння - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,9 кв.м., розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 , інша Ѕ частка житлового будинку належить на праві приватної власності третій особі ОСОБА_3 . За вказаною адресою з 20.11.2007 року зареєстрована ОСОБА_2 , яка фактично ніколи не проживала та не проживає на теперішній час в будинку починаючи з дня реєстрації - 20.11.2007 року, хто вона така невідомо, жодного разу за вказаною адресою не з`являлась, капітальні та поточні ремонти не проводила, оплату за комунальні послуги не здійснює, власних речей у будинку не має, членом родини позивача та третьої особи не являється.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість пред`явлення до суду позову про усунення перешкод у користуванні майном випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 386, ст. 391 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом припинення дії, яка порушує право. У зв`язку з чим позивач, який має намір визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням вважає, що в нього є всі законні на це підстави, має право звернутись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 30, ст. 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Крім того, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

За таких обставин, позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку є надлишковими, оскільки сам факт визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2015 року виданого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Кравченко О.М. по спадковій справі № 297/2015, належить Ѕ частка, домоволодіння - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,9 кв.м., розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0023. Інша Ѕ частка житлового будинку належить на праві приватної власності третій особі ОСОБА_3 .

За вказаною адресою з 20.11.2007 року зареєстрована ОСОБА_2 , відповідач по справі, яка з 20.11.2007 року не проживає за місцем своєї реєстрації, хто вона така невідомо, жодного разу за вказаною адресою не з`являлась, капітальні та поточні ремонти не проводила, оплату за комунальні послуги не здійснює, власних речей у будинку не має, членом родини позивача та третьої особи не являється.

Наявність зазначеної реєстрації ОСОБА_2 в житловому будинку створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, адже відповідач в даному будинку обліковується, але ніяких коштів на її утримання не надає.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 11.05.2019 року житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,9 кв.м. належить на праві приватної власності ОСОБА_1 - 1/2 частка та ОСОБА_3 - 1/2 частка. ОСОБА_3 , з 1994 року веде господарство в будинку, здійснює поточний ремонт оплачує комунальні платежі. Відповідач ОСОБА_2 починаючи з 1994 року не проживає в будинку, комунальні платежі не сплачує, господарства не веде.

Станом на 16.09.2019 року відзив на позов від відповідача ОСОБА_2 до Вільнянського районного суду Запорізької області не надійшов.

В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що ОСОБА_2 не є власником спірного будинку, не несе обов`язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишається зареєстрованою у спірному будинку, що спричиняє позивачу ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належної йому будинку та порушує її права власника, що має істотне значення.

Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача ОСОБА_1 , окрім судового, немає.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормамиЖК УРСР та ЦК (статтями71,72,156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК).

Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі № 6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 . визнавши ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 768,40 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силуст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, ст. 41, 68 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 15, ст. 16, ст. 319, ст. 321, ст. 383, ст. 386, ст. 391, п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, ст.ст. ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст. 13,ст. 141, 258,259,263-265,268,273,280-289, п. 1 ч. 1 ст. 346, 354 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 04.09.2001 року) такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 24.09.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 25.01.2002 року, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 04.09.2001 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області, адреса: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Бочарова, 4, інші відомості суду не відомі.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

24.09.2019