РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2017 р. ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом та на підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного покарання, якщо він на протязі одного року випробувального терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Внаслідок вказаного злочину, скоєного ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , позивачу завдана матеріальна шкода, пов`язана з лікуванням отриманого у ДТП закритого перелому середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня, а також моральна шкода пов`язана з сильним фізичним болем, частими переживаннями та хвилюваннями і витраченням власного часу, що призвело до порушення звичайного способу життя, що відбувалося під час проходження лікування у різних закладах охорони здоров`я.

З урахуванням конкретних обставин справи, ступеня нескінченних по даний час душевних страждань,перенесеного фізичного болю під час оперативного втручання та післяопераційного відновлення, яке продовжується по теперішній час, позивач оцінює матеріальну шкоду в розмірі 42622,97 грн., моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

На підставі зазначеного просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 42622,97 грн., моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Відповідачем був наданий відзив на позов, в якому ОСОБА_2 просить задовольнити позовні вимоги частково, а саме в частині відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн.

З посиланням на те, що позивач не довів доказами факту заподіяння йому матеріальної шкоди в розмірі 42622,97 грн. та моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн.,в іншій частині вважа позов заявлений безпідставно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала з наведених вище підстав.

Зменшила заявлені вимоги про відшкодування шкоди до розміру з тих підстав,що під час пред`явлення позову та складання розрахунку ,до розміру матеріальної шкоди позивачем помилково були включені витрати,безпосередньо не пов`язані з його лікуванням,згідно квитанцій на суму 47 гр.65 коп.та 185 гр.20 коп.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з відповідача в порядку відшкодування матеріальну шкоду в розмірі 15000,00 грн., в порядку відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн. з підстав, наведених у відзиві на позов,та зазначив,що це відповідає його фінансовій спроможності.

Всебічно вивчивши обставин справи,заслухавши пояснення учасників справи та оцінивши в сукупності письмові докази, суд встановив, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Проте закон, який би регулював порядок і умови компенсації шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення відсутній.

Загальними підставами для відшкодування матеріальної шкоди є сукупність обставин, а саме: наявність шкоди, протиправність дій (бездіяльності) особи, наявність причино-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою ( протиправною бездіяльністю ) особи, а також наявність вини за виключенням, яке міститься у ч.2 ст.1167 ЦК України.

Пунктом 3 ч.2 ст. 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, як юридичний факт,є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, та відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюється негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

З матеріалів справи суд встановив, що 01.01.2017 року близько 07:00 години, водій ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2113» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині пр.Соборного, з боку вул.Гагаріна в напрямку вул.Української в м.Запоріжжі. В салоні автомобіля перебував пасажир- ОСОБА_1 ,позивач у даній справі.

Водій ОСОБА_2 під час руху в районі буд.105 по пр. АДРЕСА_1 м.Запоріжжі, діючи у порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, де сказано: п.10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконавшись в безпеці допустив зміну напрямку руху керованого автомобіля «ВАЗ 2113» ліворуч, в результаті чого допустив наїзд на бетонний відбійник роздільної смуги.

Після наїзду на нерухому перешкоду водій ОСОБА_2 продовжив рух до перехрестя вул.Української з вул.Гоголя, де зупинив керований автомобіль.

В ході дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 як пасажир автомобіля отримав закритий переломом середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.

Вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.03.2018 року вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2017 року залишено без змін.

Згідно висновку судової медичної експертизи №202 від 08.02.2017 року, в ході дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, які кваліфікуються як тілесні ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.

01.01.2017 року ОСОБА_1 доставлено до 5-ої лікарні,де він був оглянутий травматологом, встановлено діагноз:» З/перелом правого плеча в с/З із зміщенням». Від госпіталізації та оперативного втручання ОСОБА_1 відмовився, йому було накладено гіпсова пов`язка до в/З плеча.

З епікризу виписки із медичної карти стаціонарного хворого №8509 відділення травматології КУ ЗОКЛ вбачається, що ОСОБА_1 17.01.2017 року було госпіталізовано до відділення травматології в плановому порядку для оперативного лікування. 18.01.2017 року ОСОБА_1 прооперовано, О/репозиція, МОС лівого плеча пластиною LCP.B в подальшому він спостерігався по місцю проживання.Через деякий час після операції в області п/о рубця виявлено свищ з сукровично-гнійним виділенням.

13.05.2017 року ОСОБА_1 . проведено оперативне втручання видалено пластина, некретомія, накладення АВФ, 23.05.2017 року виписали з лікарні під нагляд травматолога за місцем проживання.

Згідно виписного епікризу виписки із медичної карти стаціонарного хворого №14080 відділення травматології КУ ЗОКЛ Зоріна О.В 18.08.2017 року госпіталізовано до травматологічного відділення КУ ЗОКЛ,де 19.08.2017 року проведено оперативне втручання демонтаж АВФ, нефректомія та 24.08.2017 року його виписано під нагляд травматолога за місцем проживання.

Квитанції та фіскальні чеки (а.с.4-9) свідчать про понесення витрат на придбання позивачем за власні кошти медикаментів на загальну суму 42390,12 грн .

Суд не приймає до уваги фіскальний чек від 31.05.2017 року на придбання продуктів харчування на суму 47.65 грн. та фіскальний чек від 12.06.2017 року на придбання кришок для консервування та води на суму 185.20 грн. ,оскільки ці витрати не пов`язані з лікуванням позивача.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 42390,12 грн.

Вирішуючи питання, що пов`язані з розміром відшкодування моральної шкоди ,яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, суд керується принципами умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування.

Відтак,враховуючи, що завдана позивачу моральна шкода безпосередньо пов`язана з фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та фізичного болю під час оперативного втручання, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, розмір відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення позивачу можливості втрачене благо відновити.

Водночас, заявлена ним сума 100 000 гр. явно не відповідає обставинам справи та не є адекватною нанесеній моральній шкоді, оскільки його права були поновлені протягом нетривалого часу, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди варто звернути увагу на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди.

Аналізуючи суть самого порушення прав позивача, виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди,суд визначає розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди 30000,00 грн., що є достатнім для компенсації його немайнових втрат,які в інший спосіб відшкодувати неможливо.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів звільнення його від оплати судових витрат, суд відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави стягує судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок з вимог майнового характеру та 768 гривень 40 копійок з вимог немайнового характеру.

На підставі ст.ст.23,1166,1167,1176,1177 ЦК України,ст. ст.12,13,76,81,141,258,259,265,274,279,353,355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 42390,12 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн.,а всього стягнути 72 723(сімдесят дві тисячі сімсот двадцять три) гривні 12 копійок.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок з вимог майнового характеру та 768 гривень 40 копійок з вимог немайнового характеру.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущенко