ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року

м.Суми

Справа №591/7026/18

Номер провадження 22-ц/816/2879/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

позивача ОСОБА_1 , його представника Новікова Сергія Павловича , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Новікова Сергія Павловича на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 березня 2019 року в складі судді Терещенко О.І., ухваленого у м. Білопілля,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину у вигляді надання довіреності юридичним фактом та визнання права власності на автомобіль ГАЗ 33021, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник позивача оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Новіков С.П., посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому, представник позивача вказав на те, що нотаріально посвідченою довіреністю від 03 листопада 2014 року, яка була видана ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 , було приховано інший правочин, а саме: договір купівлі-продажу спірного автомобіля, ураховуючи, що позивач сплатив відповідачу кошти за транспортний засіб у сумі 2300 доларів США, а та, у свою чергу, передала ОСОБА_1 транспортний засіб та видала довіреність на право користування і розпорядження автомобілем. До того ж, заявник апеляційної скарги звернув увагу на той факт, що відповідач не спростовує вказаних обставин та не має заперечень щодо позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника Новікова С.П. та відповідача ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу свідчить про виникнення між сторонами представницьких відносин і не може вважатися укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Отже, враховуючи, що сторони не дотрималися порядку укладення договору купівлі - продажу автомобіля, тому, отримавши довіреність, ОСОБА_1 не набув права власності на спірний автомобіль, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль ГАЗ 33021, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 6).

Відповідно до довіреності від 03 листопада 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Ясинок Ж.В., ОСОБА_3 . уповноважила ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розпоряджатися (здавати в оренду, передавати в позичку, заставляти в забезпечення зобов`язань, обміняти чи продати за ціну та на умовах на їх розсуд) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вищевказаним автомобілем ГАЗ 33021, а також на період дії цієї довіреності експлуатувати (керувати) цим автомобілем на території України та за її межами. Для цього їх було уповноважено представляти інтереси ОСОБА_3 в органах нотаріату, Державтоінспекції, експертних установах, судах та інших установах, підприємствах та організаціях з усіх без винятку питань, пов`язаних з розпорядженням, експлуатацією, страхуванням, проходженням, технічного огляду, переобладнанням автомобіля; зняти автомобіль з обліку чи поставити його на облік та оформити відповідне свідоцтво про реєстрацію в органах Державтоінспекції, якщо в цьому буде потреба, одержати транзитні номери; подавати та отримувати необхідні довідки та документи; укладати необхідні при виконані цієї довіреності правочини, підписувати їх від її імені, а також заяви про сімейний стан, одержувати грошові кошти по договорам, укладати договори обов`язкового страхування, страхування транспортного засобу у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті ДТП чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам, подавати від її імені позови про відшкодування шкоди, одержувати та сплачувати кошти у розмірах згідно з калькуляціями або за домовленістю, сплачувати податки, мито та інші платежі тощо.

Довіреність була видана на два роки і діяла до 03 листопада 2016 року (а.с. 5).

Цивільно-правова відповідальність позивача ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ України» на умовах полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17 травня 2018 року, а забезпеченим транспортним засобом вказано автомобіль ГАЗ 33021, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 8).

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури належать зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року за № 1388.

Пунктом 8 вказаного Порядку № 1388 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою;

договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або

роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу;

свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

договір фінансового лізингу;

акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем;

договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними відкорупційних та інших злочинів.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували

в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження,передача права користування і (або) розпорядження придбаних

транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

У той же час, сутність та правова природа цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Разом з тим, договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що видачею довіреності було приховано інший правочин, який дійсно мав місце, а саме: договір купівлі-продажу, виходячи з наступних обставин.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 205 ч. 1, 206 ч. 1, ст. 208 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, мають вчинятись в письмовій формі.

Ураховуючи те, що вартість спірного автомобіля перевищує двадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян (340 грн), тому між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мав бути укладений саме письмовий договір купівлі-продажу транспортного засобу.

Наслідки недодержання вимог щодо письмової форми правочину встановлені ст. 218 ЦК України. Зокрема, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 надано роз`яснення про необхідність судам звертати увагу на те, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення 03 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу автомобіля марки ГАЗ 33021, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та набуття позивачем права власності на спірний транспортний засіб. При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що факт укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, в тому числі і сплати грошових коштів не може доводитися свідченням свідків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не має заперечень щодо заявлених позовних вимог не можуть бути підставою для їх задоволення, оскільки визнання відповідачем позову у даній справі суперечить закону, про що також вказано і в ухвалі суду першої інстанції від 28 березня 2019 року, якою відмовлено у прийнятті визнання відповідачкою позову (а.с. 73).

До того ж, колегія суддів враховує і обставини того, що довіреність від 03 листопада 2014 року була видана на два роки і діяла до 03 листопада 2016 року, тобто, в силу положень ч. 1 ст. 247, п. 1 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю на даний час є припиненим.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про відмову в задоволенні позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Новікова Сергія Павловича залишити без задоволення.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 червня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

О.Ю. Кононенко