Справа №751/4593/19
Провадження №2/751/1082/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

при секретарі Сащенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

без участі учасників справи,

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

01.07.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 11125,64 гривень за кредитним договором б/н від 07.12.2013 року, судових витрат у розмірі 1921 гривні. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 07.12.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4589,02 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з запропонованими Умовами та правилами та Тарифами банку складають між ним та банком договір, про що свідчить його підпис. При укладенні кредитного договору керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Вказують, що банк свої зобов`язання за договором виконав. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Посилаються, що згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками і іншими витратами згідно умов договору, тому станом на 13.06.2019 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» становить 11125,64 гривень, з яких: 2683,65 грн. заборгованість за кредитом; 2265,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5686,52 грн. заборгованість за пенею та комісією; 489,80 - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати. Посилаються на ст.ст. 509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву (а.с.62-64), в якому просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що банк звернувся до суду з позовом тільки 18.06.2019 року, тобто з пропущенням строку позовної давності. Вважає, що Умови і правила надання банківських послуг, які додані позивачем до позовної заяви, не підписані відповідачем, а тому не є частиною кредитного договору та до уваги судом братись не можуть. Просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.07.2019 року провадження у даній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.46-47).

В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались, в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника і підтримання позовних вимог в повному обсягу (а.с.41), представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача і просила застосувати строки позовної давності (а.с.61).

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин та норми права які застосовані судом, та мотиви їх застосування.

07.12.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» (а.с.34-38) і ОСОБА_1 укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, згідно з умовами якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4589,02 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Дата останнього погашення заборгованості по договору повинна бути не пізніше 31.12.2015 року (а.с.7).

До позовної заяви позивач додав заяву, Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт та Витяг з Умов та Привал надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256.

Станом на 13.06.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» нарахував заборгованість ОСОБА_1 в сумі 11125,64 гривень, з яких: 2683,65 грн. заборгованість за кредитом; 2265,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5686,52 грн. заборгованість за пенею та комісією; 489,80 - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.4-5).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 256, 260 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом частини першої статті 264 ЦК України підставою вважати, що перебіг позовної давності перервався, є вчинення саме особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Такими діями, зокрема, можуть бути надіслання позивачу певного листа, самостійного зарахування на рахунок позивача певної частини заборгованості.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.61). На пропуск позовної давності акцентовано у відзиві на позов (а.с.62-64).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Пунктом 2.1 Генеральної угоди строк погашення заборгованості за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення.

З розрахунку заборгованості (а.с.4-5) в графі «сума погашення за наданим кредитом» вбачається, що 23.12.2016 року в рахунок погашення кредиту внесено 2,50 грн., однак із виписки по картці НОМЕР_1 і додатковим карткам договору за період з 07.12.2013 по 28.09.2019 року (а.с.65-73) вбачається, що 23.12.2016 року був здійснений переказ коштів при розірванні договору з картки 4149 НОМЕР_2 в розмірі 2,50 грн.

Самостійне списання позивачем з рахунку відповідача грошових коштів з метою погашення заборгованості за кредитним договором не є дією відповідача, що свідчить про визнання ним свого боргу, і не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності.

В доданому позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості (а.с.4-5) останній платіж за кредитом і процентами ОСОБА_1 здійснив 22 листопада 2014 року, а з позовом в суд банк звернувся 01.07.2019 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Крім того, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути нараховані відсотки, пеню та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Заяву. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Посилання позивача на Умови та правила надання банківських послуг при визначенні розміру відсотків не є домовленістю сторін про їх розмір та порядок сплати.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та їх розмір, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17).

Із наданої копії заяви (а.с.6), де в графі «виявляю бажання оформити на своє ім`я кредитку» не можливо встановити яку саме кредитку виявив бажання оформити відповідач, в якій саме валюті (графа «вибір валюти»), яка процентна ставка за кредитом.

При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши всі докази в їх сукупності з правовими нормами, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсягу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76-80, 141, 259, 263-266, 273 ЦПК України, ст.ст.256, 259, 526, 527, 530, 551, 629, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 08.10.2019 року.

Головуючий - суддя Л. Б. Філатова