Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2019 Справа №607/17617/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та знаття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та знаття з реєстрації, посилаючись на те, що відповідач по справі зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 однак там не проживає, не здійснює оплату комунальних послуг, його особистих речей немає. У зв'язку з цим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слуханнясправи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - Тернопільської міської ради у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд даної справи без участі їх представника.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_2 від 08.08.2018 р.

Відповідно до акту, складеного 20.11.2018 р. ОСББ «Коновальця, 15» встановлено, що ОСОБА_3 фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з січня 2018 року.

У судовому засіданні з'ясовано, що відповідач у квартирі АДРЕСА_1, не проживає, його речі та майно у вказаному житлі відсутні, оплату комунальних послуг та інших обов'язкових платежів він не проводить.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив факт того, що відповідач ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, не проживає більше року.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1, оскільки останній не проживав у вказаному житлі більше року і проживає за іншою адресою.

Стосовно позовних вимог щодо зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.

За положеннями ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

Таким чином, позовні вимоги щодо зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, є безпосередньою підставою для внесення відповідних відомостей до реєстраційного обліку органом реєстрації.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та знаття з реєстрації.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Третя особа - Тернопільська міська рада, місцезнаходження: м. Тернопіль вул. Листопадова, 5.

Повний текст рішення суду складено 04 березня 2019 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко