П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/17857/18

Провадження № 22-ц/4815/206/19

Головуючий в суді першої інстанції: Харечко С.П.

Місце, дата і час ухвалення рішення Рівненського

міського суду: 20.11.2018 о 15 год. 11 хв.

у м. Рівне

Повний текст рішення складено: 22.11.2018

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Спічек Галини Вікторівни на рішення Рівненського міського суду від 20 листопада 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" (далі - ПрАТ "Рівнеазот") про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позов мотивовано тим, що при звільненні його з роботи належні суми роботодавцем виплачено не було, що є підставою для стягнення з відповідача сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Просив стягнути з ПрАТ "Рівнеазот" на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 08 вересня 2018 року по 20 вересня 2018 року включно в розмірі 5 327, 28 гривень, а з 21 вересня 2018 року по 591,92 гривень за кожен робочий день по день фактичного проведення розрахунку, в разі непроведення такого розрахунку - по день ухвалення рішення судом.

06 листопада 2018 року ПрАТ "Рівнеазот" подано відзив на позовну заяву, де покликаючись на наявність поважних причин та об'єктивних обставин, що підтверджують відсутність вини щодо невиконання своїх зобов'язань перед позивачем, просило звільнити його від відшкодування шкоди заподіяною затримкою розрахунку при звільненні ОСОБА_2 15 листопада 2018 року представником позивача - адвокатом Спічек Г.В. у поданій відповіді на відзив було, зокрема, уточнено позовні вимоги. Просила стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 08 вересня 2018 року по 12 листопада 2018 року включно в розмірі 25 973, 20 гривні, а з 13 листопада 2018 року по 590, 30 гривень за кожен робочий день по день фактичного проведення розрахунку, в разі непроведення такого розрахунку, - по день ухвалення судом рішення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "Рівнеазот" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 вересня 2018 року по 11 жовтня 2018 року, в розмірі 14 167,30 гривень та 704,80 гривень витрат з оплати судового збору.

На рішення суду представником ОСОБА_2 - адвокатом Спічек Г.В. подано апеляційну скаргу, де вважала його незаконним і необґрунтованим, що полягало у неправильному застосуванні норм матеріального та невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

На її обґрунтування зазначала, що попри ненабрання законної сили рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2018 року, яким було встановлено факт невиплати компенсації у зв'язку з невчасною виплатою заробітної плати, представник відповідача не заперечувала, що така компенсація не виплачена позивачу. Тому суд мав стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення по день ухвалення рішення суду.

З цих міркувань просила рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши на користь позивача з ПрАТ "Рівнеазот" 29 215, 20 гривень середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за час із 08 вересня 2018 року по 19 листопада 2018 року включно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, зазначаючи, що оскаржуване рішення міського суду ухвалене без порушення норм процесуального та матеріального права, зі з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, просила його залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважала, що оскільки ОСОБА_2 виплачено заборгованість по заробітній платі 12 жовтня 2018 року, то вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по 19 листопада 2018 року є необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи представника позивача, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції правильно виходив із їх доведеності та обґрунтованості, оскільки відповідачем порушено вимоги законодавства про оплату праці, що, в свою чергу, потягло за собою нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Тому на користь позивача із ПрАТ "Рівнеазот" стягнуто спірну суму з урахуванням уточнених обставин та ґрунтуючись на вимогах закону.

Як установлено судом, і ці обставини сторонами не заперечуються і визнаються, позивач працював у ПрАТ "Рівнеазот" та був звільнений з роботи 07 вересня 2018 року на підставі наказу №1859-ВК від 05 вересня 2018 року. При звільненні з роботи йому не були виплачені усі суми, що належали від підприємства.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ "Рівнеазот" про стягнення заробітної плати і компенсації втрати частини доходів, копія якого міститься в матеріалах справи, встановлено, що 12 жовтня 2018 року ОСОБА_2 було виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 24 570, 28 гривень. Цим же рішенням на користь позивача стягнуто компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати в розмірі 2 702,74 гривні.

Норми ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України визначають необхідність при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, що провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З урахуванням того, що на день звільнення позивача заробітну плату йому виплачено не було, відповідно до вимог закону, суд попередньої інстанції зробив обґрунтований висновок про виникнення у ПрАТ "Рівнеазот" зобов'язання сплатити на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 вересня 2018 року (наступний робочий день після звільнення) по 11 жовтня 2018 року (останній день перед днем фактичного розрахунку).

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що у структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. В той самий час, помилковими є твердження позивача, що з відповідача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, а саме за затримку виплати відповідачем компенсації за затримку виплати заробітної плати.

Як зазначено, заборгованість по заробітній платі позивачу виплачено 12 жовтня 2018 року, що не оспорювалося представником позивача, як і не покликалась на це у доводах своєї апеляційної скарги. Між тим, на час звільнення компенсація за затримку виплати заробітної плати позивачу не нараховувалась, позаяк не входила в структуру належних йому виплат при звільненні, тобто не відноситься до таких сум в контексті ч. 1 ст. 116 КЗпП України.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку з наступного робочого дня після звільнення по останній день перед днем фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Судовий збір, що понесений позивачем при поданні апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід віднести на його ж рахунок.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача - адвоката Спічек Галини Вікторівни залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків