Справа № 417/7129/19
Провадження № 22-ц/810/675/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач), Дронської І.О., Луганської В.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Кризька сільська рада Марківського району Луганської області

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Марківського районногосуду Луганської області від 15 липня 2019 року ухвалене у складі судді Рукас О.В. в с. Марківка Луганської області

за позовом ОСОБА_1 до Кризької сільської ради Марківського району Луганської області про стягнення моральної шкоди та втраченої вигоди,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позову

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кризької сільської ради Марківського району Луганської області про стягнення моральної шкоди та втраченої вигоди.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 28 січня 2019 року зазначену позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Постановою Луганського апеляційного суду від 13 березня 2019 року апеляційна скарга була задоволена частково, ухвала Марківського районного суду Луганської області від 28 січня 2019 року скасована та справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 02 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано заявнику час для усунення викладених в ухвалі недоліків, зокрема сплати судового збору в сумі 10 000 грн.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 15 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кризької сільської ради Марківського району Луганської області про стягнення моральної шкоди та втраченої вигоди вважано не поданою та повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 15 квітня 2019 року скасувати та справу прийняти до провадження Луганського апеляційного суду, посилаючись на те, що зазначена ухвала винесена з порушенням норм закону.

Постановою Луганського апеляційного суду від 10 червня 2019 року ухвала Марківського районного суду Луганської області від 15 квітня 2019 року була скасована та справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 25 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення викладених в ухвалі недоліків, зокрема сплати судового збору в сумі 10 000 грн.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 15 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кризької сільської ради Марківського району Луганської області про стягнення моральної шкоди та втраченої вигоди вважано не поданою та повернуто позивачу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з даною ухвалою, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 15 липня 2019 року скасувати та справу прийняти до провадження Луганського апеляційного суду, посилаючись на те, що зазначена ухвала винесена з порушенням норм закону.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводами апеляційної скарги є те, що ним на виконання ухвал суду про залишення позовної заяви без руху ним неодноразово надавались документи, які свідчили про його фінансовий стан та неможливість сплати судового збору, проте судом ці обставини не були враховані, у зв`язку з чим суд поспішно прийняв рішення про повернення позову.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз`яснювалося право на подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 частини першої статті 353 ЦПК України) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, оскільки висновки суду першої інстанції не враховують закріплених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прав, зокрема, щодо права заявника на справедливий суд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не виконав вимоги ухвали суду Марківського районного суду Луганської області від 25 червня 2019 року про залишення його позову без руху, а саме не надав документ, що підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду.

За змістом ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим судом.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» від 4.12.95 та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10.04.2003).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Не повинно бути особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» заява № 47273/99, § 50-51, 69, «Волчі проти Франції» заява № 35787/03, § 29).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем неодноразово надавались документи, які свідчили про його фінансовий стан, а саме повідомлення про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги, довідку про склад сім`ї, довідку з пенсійного фонду про те, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам 3 групи, довідка відсутності доходів у його дружини, довідка про склад його родини, ще довідка про доходи від 16.04.2019 року, довідка Пенсійного фонду від 07.05.2019 року про отриману пенсію за період з січня 2018 року по квітень 2019 року.

Апеляційною інстанцією неодноразово розглядалися апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав не сплати судового збору, які частково задовольнялись та справу направлялось до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржником наводилися підстави свого важкого майнового стану, неодноразово звертав увагу суду на низький розмір його пенсії 1452грн., наявність утриманців, неповнолітньої доньки та дружини, своє онкологічне захворювання, також в позовній заяві він зазначає, що його матеріальний стан не дозволяє йому сплатити судовий збір.

На підтвердження зазначеного важкого майнового стану позивачем надавались документи на протязі тривалого терміну з дня подачі позову (звернення до суду 08.01.2019 р.), повернення позову у зв`язку з несплатою судового збору та оскарження в апеляційному порядку та поверненню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на наявні обставини, надання позивачем документів на підтвердження свого важкого майнового стану, посилання в самій позовній заяві на неможливість сплати судового збору, суд залишаючи позовну заяву з підстав не сплати судового збору, а згодом і повертаючи її дійшов вузького тлумачення процесуальної норми щодо положень ст. 175,177,185 ЦПК України, що з урахування практики Європейського суду з прав людини перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його права на ефективний судовий захист, тобто таке суворе трактування судом процесуального правила, норм цивільного процесуального кодексу (надмірний формалізм) може позбавити заявника права звертатися до суду, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права».

При цьому, при вирішенні та оцінки обставин, на які посилається позивач при зверненні до суду, слід враховувати і практику Європейського суду з прав людини, що міститься зокрема у таких його рішеннях, як «Креуз проти Польщі, Стоїческу проти Румунії, ФК Мретебі проти Грузії, Шишков проти Росії» де Європейській суд зазначив про необхідність дотримання балансу між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді, звертав увагу на те, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та повинна мати законну мету, адже суттю права сторони при зверненні до суду є доступ до правосуддя, а метою досягнення справедливого вирішення справи.

З урахуванням наведених обставин, практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала суду про повернення позовної заяви не може бути визнана такою, що відповідає дотриманню балансу між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді.

Що стосується вимог скаржника про прийняття позову до свого розгляду, то ці вимоги не є слушними, оскільки це не передбачено положеннями ст. 374 ЦПК України (повноваження апеляційного суду).

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 15 липня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 жовтня 2019 року.

Судді Ю.В. Єрмаков

І.О. Дронська

В.М. Луганська