Справа № 314/5159/18
Провадження № 2/314/271/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Беспалько Т.Д., за участю секретаря Печонкіної В.П., адвоката Дерев`янко І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , виконавчий комітет Вільнянської міської ради, Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві власності належить 2/3 частини житлового будинку, ОСОБА_3 1/3 частина житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачка хоча і зареєстрована, але в будинку не проживає, її особистих речей в квартирі не має. Вона ще у лютому 2018 року стала проживати в АДРЕСА_2 . З того часу в будинку не з`являлася. В зв`язку з реєстрацією відповідача він несе додаткові витрати по оплаті будинку, це перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним йому майном, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач, його представник, третя особа: ОСОБА_3 на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач позов не визнала, однак доказів на спростування його не надала. Відзив на позов не надала.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивачу на праві власності належить 2/3 частини житлового будинку, ОСОБА_3 . 1/3 частина житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачка хоча і зареєстрована, але в будинку не проживає, її особистих речей в будинку не має. Вона ще у лютому 2018 року стала проживати в АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеним за участю сусідів та депутата Вільнянської міської ради від 17.10.2018 року.

З лютого 2018 року відповідачка в спірному житловому будинку не проживає, забрала всі свої особисті речі та вибула на інше місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 де і мешкає по теперішній час.

Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мав. Всі обов`язки, пов`язані з утриманням жилого будинку відповідач не виконує.

Витрат по утриманню будинку не несе.

Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в будинку не має.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідност.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В п. 10 Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року зі змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що по справам про визнання наймача чи членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК) необхідно встановити причини відсутності відповідача вище встановленого строку.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач по справі звільнив житлове приміщення з власної волі, але знятися з реєстрації не бажає, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Відповідач вибув на інше місце проживання, не проживає в будинку більш ніж один рік, отже з цього моменту він втратив право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 391,405 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 18, 76, 81, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст.ст.71,72,116,156 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Тамара Дмитрівна Беспалько

12.06.2019