Справа № 308/4987/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участі секретаря Павлюх Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №MKMOGA00000022 від 17.03.2008 у розмірі 120 801,78 дол. США (що за курсом 15,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.01.2015 року складає 1 907 460,18 грн.).

Свої вимоги позивач мотивував, зокрема тим, що відповідно до умов договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 100 000,00 дол. США на строк з 17.03.2008 р. по 16.03.2028 р. включно, а останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені в договорі. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит. Відповідач ОСОБА_4, в свою чергу, порушив умови договору, допустив заборгованість, яка станом на 23.01.2015 становить 120 801,78 дол.США. Як випливає з Договору поруки №MKMOGA00000022 від 17.03.2008, ОСОБА_5 виступила перед банком поручителем ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором, а тому несе з останнім солідарну відповідальність за невиконання зобовязання.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Щодо поданої представником відповідача заяви про припинення Договору поруки зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018 частину першу статті 559 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) викладено у новій редакції, за якою у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобовязання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобовязання. Згідно з п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень, цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію.

Щодо зустрічного позову заперечував, просив у такому відмовити з огляду на безпідставність та пропуск строку позовної давності. При укладенні кредитного договору відповідач був належним чином проінформований та ознайомлений з усіма умовами кредитування. Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач, на момент укладення договору, не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору, а в подальшому - тривалий час належно виконував договір в порядку, обумовленому сторонами, що не заперечується відповідачем. Посилання на введення в оману під час укладення договору також є безпідставним.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2 позов не визнав, пославшись, зокрема на неправильність розрахунку заборгованості. Відповідно до умов договору відсотки складають 12% річних, а не 15,12%, комісія умовами договору не передбачена. Також банк безпідставно просить стягнути суму штрафу. Також подав заяву про припинення Договору поруки №MKMOGA00000022 від 17.03.2008, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 з огляду на те, що банком було збільшено відсоткову ставку по кредиту до 15% без згоди поручителя, внаслідок чого збільшено обсяг її відповідальності, що відповідно до ст. 559 ЦК України є підставою для припинення договору поруки.

Окрім того, подав зустрічний позов, в якому просить визнати недійсним з моменту укладення Кредитний договір №MKMOGA00000022 від 17.03.2008.

Свої вимоги мотивував, зокрема, тим, що при укладенні кредитного договору позивач не був ознайомлений з усіма умовами кредитування, що пропонуються банком, в обсязі і в порядку, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». Позивач був ознайомлений лише з тією інформацією, яка була фактично викладеною безпосередньо в змісті самого договору, який був розроблений відповідачем. Всупереч вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» належно не наведено детальний розпис сукупності вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, у тому числі перелік і розмір інших фінансових зобовязань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору, тощо; кредитний договір та графік платежів не містить відомостей (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі погашення основного боргу, вартості сплати вартості всіх супутніх послуг, а також фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих правил; не визначено сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не зазначено її в процентному значені та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту, розрахунок якої здійснюється з використання наведеної в Постанові Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року формули; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у процентах річних), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, повязані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту.

Крім того, в кредитному договорі відсутній обовязок щодо сплати комісії, а відтак сплачена відповідачем - така є незаконно отриманою банком.

Крім того, умови договору є несправедливими, оскільки є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, оскільки розмір пені для банку є меншим, ніж для споживача.

Зазначає, що банк скористався тим, що відповідачу обєктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а банк, в порушення вимог ч. 2 ст. 11 та абзацу 16 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» не надав відомості, які потрібні клієнту при укладенні договору та, по суті, примусив до сплати платежів на незаконних підставах. Зазначає, що відповідач був введений позивачем в оману при укладенні кредитного договору, а тому такий підлягає визнанню недійсним.

28.05.2015 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (далі судом) відкрито провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

11.11.2015 судом постановлено ухвалу про повернення зустрічного позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним.

27.01.2016 судом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним.

13.06.2016 судом призначено судову економічну експертизу за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2

12.04.2017 судом поновлено провадження по справі у звязку з надходженням із експертної установи повідомлення про неможливість дачі висновку судово-економічної експертизи.

14.06.2017 судом задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про забезпечення доказів. Витребувано у позивача положення про кредитування ПАТ КБ «Приватбанк» та кредитну справу по договору №MKMOGA00000022 від 17.03.2008.

19.09.2017 судом призначено судову економічну експертизу за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2

04.01.2018 судом поновлено провадження по справі у звязку з надходженням із експертної установи листа про повернення матеріалів справи без виконання у звязку з не проведенням оплати замовником ОСОБА_4 експертизи.

21.02.2018 судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

16.04.2018 судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

26.09.2018 судом задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

06.02.2019 судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про призначення економічної експертизи.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 17.03.2008 між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_3 банк «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір №MKMOGA00000022 (далі - Кредитний договір).

Як встановлено із Заяви на видачу готівки №1 Tr. N MKHU 1 від 18.03.2008, ОСОБА_4 видано кредит згідно кредитного договору №MKMOGA00000022 від 17.03.2008 у розмірі 100 000,00 дол. США (еквівалент у гривнях 505 000,00), що підтверджується відповідними підписами отримувача (НОМЕР_1 від 25.03.2005, видний Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області), бухгалтера, касира.

Крім того, про намір укласти вказаний Кредитний договір свідчать подані відповідачем документи, які містяться в кредитній справі, зокрема: анкета-заява від 13.03.2008; копія паспорту та ідентифікаційного коду; різноманітні довідки, які підтверджують платоспроможність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 8.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 8 договору.

Згідно з п. 8.1 Кредитного договору, банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу на строк з 17.03.2008 по 16.03.2028 включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 124 300,00 дол. США на наступні цілі: у розмірі 100 000,00 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 24 300,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди на проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з «10» по «15» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується у момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж у сумі 1146,97 дол. США згідно Графіку погашення кредиту).

Згідно з п. 8.1.1 Кредитного договору, позичальник зобовязується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 8.1

Згідно з п. 8.4 Кредитного договору, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Згідно з п. 7.5 Кредитного договору, детальний опис загальної вартості кредиту вказаний у Додатку №1 до цього договору.

Згідно з п. 8.9 Кредитного договору, невідємними додатками до даного договору є: Додаток №1 Детальний опис загальної вартості кредиту, Додаток №2 Графік погашення кредиту за кредитним договором №MKMOGA00000022 від 17.03.2008.

Згідно з п. 2.1.3 Кредитного договору, у випадку оформлення кредиту по технології «Житло в кредит» даний пункт викладається у наступній редакції: «Відповідно до даного Договору позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до Договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного договору, і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно Договорів страхування».

Як випливає з Анотації про видачу споживчого кредиту гр.-ну ОСОБА_4, кредитний комітет Закарпатського РУ вирішив надати ОСОБА_4 споживчий кредит по програмі Житло в кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 124 300,00 дол. США.

Як встановлено судом, позивачем перераховувалися чергові страхові платежі відповідно до Договорів страхування (Договір особистого страхування №MKMOGA00000022 від 17.03.2008; Договір страхування майна №MKMOGA00000022 від 17.03.2008), що підтверджується Меморіальними ордерами № PT026B1NLH 16.03.2009; PT026B10F0 16.03.2009; PT026B0W6N 16.03.2010; PT026B0VYD 16.03.2010; PT026B0R4A 16.03.2011; PT026B0RBD 16.03.2011; PT026B0U26 16.03.2012; PT026B0W06 16.03.2012; PT025B0MCT 15.03.2013; PT025B0MUG 15.03.2013; PT024B080A 14.03.2014. Відповідачем також сплачувалися чергові страхові платежі відповідно до вказаних Договорів страхування, що підтверджується відповідними квитанціями №11412.86.1; №11412.85.2; № 11412.86.2; № 11412.85.3.

Згідно з п. 2.2.2, п. 2.2.4 Кредитного договору, позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом. Погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені договором.

Згідно з п. 2.3.1 Кредитного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при цьому, банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки.

Як встановлено судом, банк повідомляв ОСОБА_4 про зміну відсоткової ставки за Кредитним договором до 15,12% на рік, що підтверджується Листом за вих. №008856 від 09.10.2008. У вказаному листі було розяснено, що у випадку незгоди потрібно звернутися у відділення Приватбанку не пізніше 15.10.2008 та надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умовами кредитування та погасити заборгованість за Кредитним договором у повному обсязі.

В ході розгляду справи, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували надання ним банку письмового повідомлення про незгоду із зміненими умовами кредитування щодо збільшення відсоткової ставки.

Згідно з п. 3.7 Кредитного договору, при непогашенні кредиту в строки, зазначені в п. п. 2.3.3, 8.1, 8.1.1, 8.1.2 цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня відповідно до п. 5.1 цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Згідно з п. 5.1 Кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 договору за кожний день прострочки.

Згідно з п. 5.3 Кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. +5% від суми позову.

Таким чином, сторони узгодили всі істотні умови договору, погодили порядок і строки виконання зобовязання.

Як встановлено судом, Банком зобовязання за договором виконано у повному обсязі, надано кредитні кошти на умовах, визначених договором. У свою чергу, позичальник всупереч взятого на себе зобовязання своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначений договором строк, а також виконати інші свої зобовязання згідно з кредитним договором - порушив взяті на себе зобовязання, допустив заборгованість за Кредитним договором, що має відображення у відповідному розрахунку.

Згідно з наданим позивачем ОСОБА_6 заборгованості за договором №MKMOGA00000022 від 17.03.2008, станом на 23.01.2015 ОСОБА_4 має заборгованість у розмірі 120 801,78 дол.США, яка складається з наступного: 93 485,23 дол.США заборгованість за кредитом; 15 841,83 дол.США заборгованість по процентам за користування кредитом; 485,28 дол.США заборгованість по комісії за користування кредитом; 5221,90 дол.США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 15,83 дол.США штраф (фіксована частина); 5751,71 дол.США штраф (процентна складова).

Представник відповідача вказаний розрахунок не визнав, надав контррозрахунок, зроблений ним особисто. Зазначений контррозрахунок фактично зводиться до графіку погашення кредиту, який охоплює період в 20 років, але не містить строків та періодів, тобто не має привязку до календарних дат. Крім того, зазначений контррозрахунок не містить відомостей про погашення заборгованості за даним кредитним договором. Тобто, надання контррозрахунку в такому вигляді є фактично незгодою відповідача з графіком погашення заборгованості, який є невідємною складовою частиною договору, а відтак даний контррозрахунок не є незгодою щодо розміру заборгованості, а є оскарженням кредитного договору в частині розміру щомісячного платежу.

Окремо представником відповідача були подані письмові пояснення, в яких зазначається про наявність помилок у розрахунку заборгованості, наданому позивачем. З аналізу поданого розрахунку випливає невідповідність такого графіку погашення заборгованості, підписаного та узгодженого сторонами. Зокрема, відповідачем вказується менший розмір щомісячних відсотків, без надання обґрунтування такого його розміру.

Будь яких аргументованих та умотивованих пояснень щодо зроблених відповідачем розрахунків не надано, не зазначено формул проведених розрахунків, що унеможливлює суд пересвідчитись у їх правильності.

З огляду на наведене, суд надає перевагу розрахунку, наданому позивачем, оскільки такий складений компетентною особою, відповідає умовам Кредитного договору, є більш повним та зрозумілим.

Як встановлено судом, в забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, 17.03.2008 між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_3 банк «Приватбанк» та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки №MKMOGA00000022 (далі Договір поруки).

Згідно з п. 16 Договору поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором від 17.03.2008 №MKMOGA00000022, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 124 300,00 дол.США, а боржник повинен виконати зобовязання з:

-повернення кредиту, наданого у вигляді неповновлювальної лінії в сумі 100 000,00 дол.США у строк з 17.03.2008 по 16.03.2028 включно;

-сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% за місяць у період сплати з 10 по 15 число кожного місяця;

-щомісячно у період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, винагородою, комісією;

-сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди та резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів щомісяця в період сплати, винагороди за проведення додаткового моніторингу відповідно до умов та строків, передбачених Кредитним договором. Погашення за Кредитним договором здійснюється у строки згідно Графіку погашення кредиту;

-сплати пені у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прос рочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму просроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобовязань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі.

Згідно з п. 2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно з п. 4 Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобовязань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з п. 13 Договору поруки, зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін у письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Як встановлено судом із розрахунку заборгованості, 16.10.2008 року позивачем було збільшено відсоткову ставку за кредитом до 15,12%. Доказів повідомлення поручителя про вказаний факт матеріали справи не містять.

Представником відповідача подано заяву про припинення Договору поруки №MKMOGA00000022 від 17.03.2008, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 з огляду на те, що банком було збільшено відсоткову ставку по кредиту без згоди поручителя, внаслідок чого збільшено обсяг її відповідальності.

За положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ст. 559 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Щодо посилання представника позивача на необхідність застосування до даних правовідносин ст. 559 ЦК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

З огляду на наведене, керуючись принципом верховенства права, суд не застосовує до даних правовідносин ст. 559 ЦК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018.

Вирішуючи зустрічний позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

ОСОБА_4, як на недійсність кредитного договору, посилається на те, що його умови не відповідають вимогам закону. При укладенні кредитного договору сторонами, банком не дотримано вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема не наведено детальний розпис сукупності вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, у тому числі перелік і розмір інших фінансових зобовязань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору, тощо; кредитний договір та графік платежів не містить відомостей (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі погашення основного боргу, вартості сплати вартості всіх супутніх послуг, а також фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих правил; не визначено сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не зазначено її в процентному значені та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту, розрахунок якої здійснюється з використання наведеної в Постанові Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року формули; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у процентах річних), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, повязані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Зазначені умови повинні бути доведені позичальнику письмово. Договір містить дискримінаційні та несправедливі умови, що призвело до суттєвого дисбалансу інтересів сторін, зокрема не передбачена відповідальність банку за порушення умов договору.

Судом встановлено, що Законом України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) в ч. 3 ст. 11 регламентувалося, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладення договору), договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

За положенням п. 4 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладення договору), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Частиною 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладення договору) визначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди, з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як Істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями ч.ч. 1. 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладення договору), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У відповідності до положень ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Як випливає з Кредитного договору, ОСОБА_4 був ознайомлений з умовами кредитування та погодився із ними, підписавши договір без зауважень, отримав кошти і лише 16.11.2015 року, більше ніж через сім років після отримання кредиту, заявив позовні вимоги про визнання договору кредиту недійсним.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач.

Пунктом 14 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», визначено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18- 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладення договору), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 мав довести ті обставини, за якими законодавець передбачає визнання кредитного договору недійсним.

Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_4 був ознайомлений з умовами договору, всіма істотними обставинами та наслідками його підписання, що підтверджується його особистим підписом. При укладанні договору сторони погодили усі умови договору без будь-яких застережень. ОСОБА_4 отримав кредитні кошти та сплачував кошти за його користування тривалий час, що ним не заперечується і підтверджується Випискою по рахунку, наявною в матеріалах справи. Кредитний договір укладений сторонами з дотриманням вимог закону, необхідних для чинності правочину, а належних і допустимих доказів протилежного ані ОСОБА_4, ані його представником ОСОБА_2 надано не було.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 13.03.2008 було підписано Анкету-заяву, в якій він підтвердив, що ознайомився і згоден з умовами кредитування, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом він підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в ПриватБанку, а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями позичальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які позичальник має право, та відомості про те, від кого позичальник може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відтак, спростовується твердження представника відповідача щодо відсутності переддоговірної роботи перед укладенням Кредитного договору.

Як випливає з п. 8.9 Кредитного договору, детальний опис загальної вартості кредиту та Графік погашення кредиту є невідємними додатками до Кредитного договору.

Як випливає з Додатку № 1 Загальна вартість кредиту, сума кредиту 100 000,00 дол. США; річна процентна ставка, % на залишок кредиту 12,00; щомісячна винагорода за резервування ресурсів, % річних 0,48; разова винагорода за надання фінансового інструменту, % від суми наданого кредиту 2,00; забезпеченням кредиту виступає іпотека нерухомості; річна процентна ставка фіксована; страхування майна (щорічно) 3610,75 грн.; особисте страхування (щорічно) 2525,00 грн.; термін кредиту 20 років; щомісячний платіж 1146,97; сума % та винагород 175 272,80; реальна процентна ставка 12,59. Також вказано про витрати на користь третіх осіб та про те, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе позичальник.

Як випливає з Додатку № 2 Графік погашення кредиту, такий містить відомості згідно зі строковістю, вказаною у договорі (щомісячний платіж) у розрізу сум погашення (винагорода за резервування; %; кредит). Також показує залишок кредиту (зарезервовані ресурси). З вказаним графіком ОСОБА_4 був ознайомлений, примірник такого отримав, що підтверджується його підписом.

Щодо посилання ОСОБА_4 на існування істотного дисбалансу прав та обовязків сторін кредитного договору, зокрема через різний розмір пені для позичальника (0,15%) та банку (0,1%), то суд зазначає, що таке не може вважатися істотним дисбалансом прав та обовязків.

Щодо сплати комісій, то такі передбачені як самим Кредитним договором (п. 8.1), так і ч. 14 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в якій зазначено, що банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б давали підстави вважати спірний Кредитний договір несправедливим, оскільки при підписанні зазначеного договору ОСОБА_4 ознайомився та погодився з його умовами.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов про визнання спірного Кредитного договору недійсним у зв'язку із порушенням прав споживача є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 8, 129 Конституції України, ст. ст. 5, 11, 215, 509, 525, 526, 553, 554, 559, 627, 629, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 265, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; паспорт громадянина України серія ВР №189282, виданий 25.03.2005 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором №MKMOGA00000022 від 17.03.2008 року у розмірі 120 801,78 доларів США (що за курсом 15,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.01.2015 року складає 1 907 460,18 грн.).

У задоволенні решти вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; паспорт громадянина України серія ВР №189282, виданий 25.03.2005 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір у розмірі 3654,00 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 06.03.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7