Справа № 135/215/19
Провадження № 2/135/161/19
РІШЕННЯ

іменем України

22.05.2019 Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючої судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

прокурора Компанійця В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Ладижин цивільну справу за позовною заявою керівника Бершадської місцевої прокуратури Гирби В.М. в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2019 керівник Бершадської місцевої прокуратури Гирба В.М. звернувся на захист інтересів держави в особі Вінницької обласної ради та Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» до ОСОБА_1 із позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від вчинення кримінального правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області у справі № 135/851/18 від 18.10.2018 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17.12.2018 вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.10.2018 було змінено в частині призначення додаткового покарання обвинуваченому, в решті вирок залишено без змін.

Внаслідок вчинення даного злочину потерпіла ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим знаходилась на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. акад. O.I. Ющенка в період з 07.03.2017 по 07.04.2017.

Згідно з листом Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. O.I. Ющенка № 01-2-17/2237 вiд 12.11.2018 в період з 07.03.2017 по 07.04.2017 хворою проведено 31 ліжко-день (25 - в березні та 6- у квітні). Вартість 1 ліжко-дня в березні 2017 року складала 282 грн 11 коп., вартість 1 ліжко-дня у квітні 2017 року складала 290 грн 47 коп., таким чином на лікування потерпілої було витрачено 8795 грн 57 коп. (282,11 грн х 25 ліжко/днів + 290,47 грн х 6 ліжко/днів = 8795,57 грн).

Тобто, загальна сума коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої ОСОБА_3 складає 8795 грн 57 коп. Станом на час пред`явлення позову ОСОБА_1 в добровільному порядку завдану його злочинними діями шкоду не відшкодував.

Враховуючи зазначене, прокурор просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Вінницької обласної ради та Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка" 8 795 грн 57 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Відповідач відзив на позовну заяву на пропозицію суду не подав.

В судовому засіданні прокурор Ладижинського відділу Бершадської місцевої прокуратури Компанієць В.Л. позов поданий в інтересах держави підтримав, просив його задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 від кримінального правопорушення в розмірі 8 795 грн 57 коп. При цьому пояснив, що відповідач ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, за що засуджений вироком Ладижинського міського суду Вінницької області у справі від 18.10.2018. Проте, відповідачем не відшкодовано витрати, понесені державою, зокрема, закладом охорони здоров`я "Вінницькою обласною психоневрологічною лікарнею ім. О.І. Ющенка" на лікування потерпілої від вчиненого ОСОБА_1 злочину щодо ОСОБА_3 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні: з 07.03.2017 по 07.04.2017. Витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої відповідачем добровільно не відшкодовані. Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка та Вінницька обласна рада не зверталися з відповідним позовом до суду, у зв`язку із чим наявні підстави для представництва органами прокуратури інтересів держави і звернення з відповідним позовом до суду.

Враховуючи, що між вчиненим ОСОБА_1 . злочином, зокрема, заподіянням тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 і перебуванням останньої у зв`язку із цим на лікуванні в закладі охорони здоров`я "Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. О.І. Ющенка", яка понесла витрати на її лікування, наявний причинний зв`язок, тому просить позов задовольнити.

Представник Вінницької обласної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

З`ясувавши позицію учасників розгляду справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши докази, керуючись принципами законності та обґрунтованості, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Судом встановлено, вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.10.2018 у кримінальному провадженні № 135/821/18 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою Вінницького Апеляційного суду від 17.12.2018 вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.10.2018 в частині призначення обвинуваченому додаткового покарання змінено, в решті вирок залишено без змін (а.с.27-31). Вирок набрав законної сили 17.12.2018 (а.с. 12-15).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком встановлено, що 06.03.2017 близько 18 год 45 хв ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки «3А3-DAEWOO SENS», державний номер НОМЕР_2 , власником якого згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу являється його мати ОСОБА_5 , рухався по проїжджій частині вул. Слобода в напрямку перехрестя з вулицею Карла Маркса в м. Ладижин, Вінницької області зі швидкістю близько 55 км/год. Під час руху по вказаний автодорозі, в районі будинку № 178 по вул. Слобода в м. Ладижин, Вінницької області не врахував дорожню обстановку i при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно виявляв, а саме: знаходження пішохода в небезпечній близькості від смуги руху транспортного засобу, яким він керував, не вжив заходів для зниження швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалася по проїжджій частині дороги в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 12.3 «Правил дорожнього руху України», згідно з якими - «у випадку виникнення небезпеки для руху чи перешкоди, яку водій об`єктивно здатний був виявити, він повинний негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита хребтово-спиномозкова травма - компресiйно-уламковий перелом 6-го грудного хребця з порушенням функції спинного мозку; закрита травма грудей з множинними переломами ребер (4,5,6,7-го) справа, правобічний гемоторакс; закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку, забійна рана лобної ділянки голови та підборіддя, параорбітальні гематоми з обох боків, субкокон`ютивальний крововилив i розрив кон`юктиви правого ока, обширні садна правої половини живота, ділянки лівого коленного суглобу, що виникли від дії тупик твердих предметів, в межах короткого проміжку часу, які згідно з висновком експерта № 601/51-к від 22.06.2017 належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом 6-го грудного хребця з порушенням функції спинного мозку являвся небезпечним для життя в момент спричинення.

Внаслідок вчинення злочину потерпіла ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка» в період з 07.03.2017 по 07.04.2017, тобто проведено потерпілою 31 ліжко-день (25- в березні та 6 - у квітні), вартість 1 ліжко-дня в березні 2017 року складала 282 грн 11 коп., вартість 1 ліжко-дня у квітні 2017 року складала 290 грн 47 коп., таким чином на лікування потерпілої було витрачено 8795 грн 57 коп. (282,11 грн х 25 ліжко/днів + 290,47 грн х 6 ліжко/днів = 8795 грн 57 коп.), що підтверджується довідкою та листом-повідомленням комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. І.Ющенка» №01-2-17/2237 від 12.11.2018 (а.с.17,18).

Медичне об`єднання визначило суму понесених ним витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, виходячи з 31 ліжко-днів, проведених на лікуванні у сумі 8795 грн 57 коп.

Під час розгляду справи в суді цивільний позов у кримінальному провадженні про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину не подавався і не вирішувався.

Відповідно до вимог частини 7 статті 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Установленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються статтею 121 Конституції України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Статтею 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка», який зареєстрований 26.04.1993 державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради як комунальна організація та є бюджетною установою охорони здоров`я, засновник - Вінницька обласна рада, що стверджується копією витягу з реєстру (а.с.8, 23-25) в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_4 не зверталися, відповідно не відшкодування витрат на лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави, тому за змістом ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у цьому цивільно-правому спорі наявні підстави для представництва прокурором в суді держави в особі Вінницької обласної ради та Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка".

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При цьому, відповідно до п. 6 Пленуму Верховного суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 7 липня 1995 року № 11 відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

Таким чином, закон, у вказаних правовідносинах, ставить можливість стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого від злочину в залежність від наявності вини відповідача.

При розгляді цього цивільно-правового спору судом встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: дії ОСОБА_1 були неправомірними, між його діями та перебуванням потерпілої на стаціонарному лікуванні є безпосередній причинний зв`язок і вина відповідача, що є підставою для цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1

Згідно з частиною 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Частиною 3 ст. 1206 ЦК України встановлено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Позивач надав суду належні та допустимі докази для стягнення з відповідача витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 такі як: копію вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.10.2018 (а.с. 12-15) та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17.12.2018 (а.с. 27-31); довідку та лист-повідомлення комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. І.Ющенка» № 01-2-17/2237 від 12.11.2018 (а.с.17,18); витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка (а.с.8-11).

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Суд визнає достовірність цих доказів з урахуванням того, що вони відповідають і не суперечать матеріалам справи, узгоджуються між собою і не викликають сумніву у суду.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

Керуючись ст.1206 ЦК України, ст. ст. 12, 56, 81, 263 - 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в особі Вінницької обласної ради та комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка» витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення (р/р 4934 в ГУ ДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, код 01982264) в розмірі 8795 грн 57 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 768 грн 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 27 травня 2019 року.

Суддя