Провадження №2/760/5510/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

11 травня 2019 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованостів якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі17413,04 грн. за кредитним договором № б/н від 30.10.2014 та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ передбачена ст.19 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В матеріалах справи відсутній оригінал квитанції про сплату судового збору за вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, позивачем до позовної заяви долучено копію квитанції про сплату судового збору у розмірі 1 921, 00 грн від 02 квітня 2019 року №PROM2BІL56.

При цьому, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.26 своєї постанові №10 від 14.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», перерахування суми судового збору здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05.04.2011 року «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Так, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

При цьому, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Таким чином, надане платіжне доручення не може вважатися належним та допустимим доказом сплати позивачем судового збору за пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_1

Отже, враховуючи вищенаведені роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, позивачу також слід надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 1 921, 00 грн від 02 квітня 2019 року №PROM2BІL56.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 3 ст.175 ЦПК України встановлені вимоги, серед яких позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин підстави також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше - для визначення предмета доказування по даній справі.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Позивачем повністю не обґрунтовані обставини справи якими він обґрунтовує дані вимоги заявлені до відповідача, тобто ті юридичні факти, на основі яких позивач обґрунтовує вимоги, відповідно до норм матеріального права, які поширюються на спірні правовідносини та на підставі яких, на думку позивача, необхідно вирішувати цю вимогу саме в цьому провадженні і які визначають той засіб захисту права, який він просить суд застосувати.

Так, подана позивачем заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, а саме:

- позовна заява не містить посилань на докази щодо підтвердження виконання зобов`язань з боку Банку: відповідний меморіальний ордер та/або документів, що підтверджують надання траншів за Договором про надання банківських послуг з доповненнями; банківських виписок про рух грошових коштів за договором про надання банківських послуг; кредитні заявки за вищевказаним договором, тощо.

- позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви повного розрахунку простроченої заборгованості по кредиту; простроченої заборгованості по відсоткам; заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість та заборгованості по пені;

- з якого моменту відповідач перестала виконувати умови договору або виконувала його неналежним чином;

- за який період часу утворилася заборгованість за кредитом, зазначена в позові;

- за який період позивачем розрахована пеня та в якому розмірі;

- яка сума заборгованості по тілу кредиту існує станом на день звернення позивача до суду з позовною заявою, та за який період часу вона розраховується;

- яким чином утворилася заборгованість по процентах та пені за відсутності заборгованості по тілу кредиту;

- чи передбачено умовами договору підвищення відсоткової ставки за ініціативою банку і якщо так, за яких умов;

- чи були погоджені підвищені розміри відсоткової ставки з позичальником і якщо так, яким чином;

- умови кредитного договору передбачають надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, проте не зазначено строку дії відповідної банківської картки, а також не зазначено відомостей чи надавалась відповідачу нова банківська картка, у зв`язку зі спливом строку дії попередньої банківської картки.

Вивчивши матеріали позовної заяви, перевіривши наявність розрахунку заборгованості та з огляду на заявлені вимоги, суд звертає увагу позивача на те, що йому необхідно зазначити, на підставі якого саме пункту Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відбувається включення нарахованих відсотків, штрафів та пені до складу простроченої заборгованості за кредитом, на яку нараховується підвищена процентна ставка, та як такі дії співвідносяться з положеннями ч.2 ст.550 ЦК України, відповідно до якої, проценти на неустойку не нараховуються.

Прохальна частина позову повинна бути зрозумілою, послідовно викладеною та лаконічною, проте прохальна частина позову викладена, однак при цьому не містить зазначення періоду за який саме необхідно сплатити зазначену позивачем заборгованість. Відповідно і позовна заява також не містить вказівки за який саме період утворилася заборгованість, яка на думку позивача підлягає стягненню. Тому позивачу слід конкретизувати позовні вимоги та зазначити чіткий період щодо утворення заборгованості нарахованої останнім.

В зв`язку з вищенаведеним позивач має уточнити позовні вимоги.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст.83 ЦПК України).

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.2 ст.95 ЦПК України).

Одночасно з цим, подані до позову копії матеріалів, яким позивач обґрунтовує свої вимоги не оформлені в установленому процесуальним Кодексом порядку (копії належним чином не завірені) та виготовлені у нечитабельному форматі, що позбавляє суд можливості ідентифікувати їх.

Тобто, позивачем при поданні позову до суду, разом з доданими до нього письмовими доказами, не було дотримано положення ст.ст.83, 95 ЦПК України, а саме: належним чином не засвідчений розрахунок заборгованості, Витягів з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також копії інших документів в обґрунтування пред`явленого позову.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Та обставина, що тарифи та інші підтверджуючи обставини, як послуга позивача, перебуває в загальному доступі та опублікований на приведеному в позові банківському сайті, а долучені документи роздруковані з інтернет-ресурсу, не звільняє позивача від обов`язку виконати вимоги закону щодо форми документів, які подаються до суду.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, копії доказів, надані заявником на підтвердження обставин, що викладені в заяві не засвідчені у відповідності до вимог ст. 95 ЦПК України, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Так, позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» підписана представником Гаренко Н.В. на підставі копії довіреності від 09.08.2018 за підписом Першим Заступником Голови Правління банку ОСОБА_2 При цьому матеріали позовної заяви не містять підтвердження посади яку займає на час подачі позову до суду ОСОБА_2 .

Разом з тим, вказана копія довіреності не завірена належним чином, тобто на ній немає завірчого напису та відбитку печатки банку, що робить неможливим ідентифікувати та встановити повноваження особи, яка назвалась представником позивача АК КБ «ПриватБанк», оскільки на довіреності немає оригінальної печатки АТ КБ «ПриватБанк». Тобто довіреність щодо повноважень представника не оформлена належним чином, оскільки остання не має відбитку оригінальної печатки установи позивача.

Відповідно до ч.3 ст.42 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи. У зв`язку з чим суд позбавлений можливості пересвідчитись у чинності долученої довіреності, також зазначене робить неможливим ідентифікування та встановлення повноважень особи, яка назвалась представником позивача АК КБ «ПриватБанк».

Досудове врегулювання спору має суттєве значення для розгляду вказаної позовної заяви, оскільки порушує право відповідача на волевиявлення щодо досудового погашення боргу. Позивач в позовній заяві зазначає, що він звертався до відповідачів з вимогою про повернення грошових коштів.

Враховуючи рішення Європейського суду, позивач як сторона, що приймає участь у судовому розгляді, зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Недоліки позовної заяви підлягають усуненню шляхом подання до суду позовної заяви, підписаної власноруч позивачем або уповноваженим представником, додатків, з урахуванням викладених вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про неможливість відкриття провадження за позовом та надання позивачу строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України,-

ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/sud2609/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - Г.О. Козленко