ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року

м.Суми

Справа №585/815/19

Номер провадження 22-ц/816/3330/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу керівника Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача Державної екологічної інспекції у Сумській області на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 квітня 2019 року в складі судді Євтюшенкова В.І., постановлену в м. Ромни, -

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року керівник Роменської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі позивача Державної екологічної інспекції у Сумській області звернувся з позовом до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача: Волошинська сільська рада Роменського району, Роменське дочірнє агролісогосподарське підприємство «Роменський агролісгосп», щодо якого надав додаткові пояснення, про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 05 квітня 2019 року вказану позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Роменська місцева прокуратура оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги Роменської місцевої прокуратури зазначається, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у даній справі не доведено визначених законом виключних випадків щодо права прокурора на звернення до суду в інтересах держави, а також щодо обставин про нездійснення Державною екологічною інспекцією в Сумській області належним чином захисту інтересів держави.

29 травня 2019 року від Державної екологічної інспекції у Сумській області до Сумського апеляційної суду надійшов відзив на апеляційну скаргу. В доводах до відзиву на апеляційну скаргу зазначено, що позивач 30 січня 2019 року звертався до прокуратури з листом, в якому повідомив, що не має фінансової можливості для самостійного звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 55 092,26 грн. збитків, заподіяних навколишньому середовищу та просив прокуратуру вжити заходів представницького характеру.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ухвали Сумського апеляційного суду від 31 травня 2019 року клопотання керівника Роменської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі позивача Державної екологічної інспекції у Сумській області про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява прокурора визнана неподаною та повернута позивачу відповідно до ухвали Роменського міськрайонного суду від 05 квітня 2019 року, оскільки, як зазначено в ухвалі, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. А також вказано, що посилання у позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття заяви до розгляду недостатньо. В такому випадку, суд першої інстанції послався на те, що прокурор повинен був надати належні та допустимі докази щодо обґрунтованості підстав звернення до суду в інтересах позивача, що передбачено вимогами процесуального закону.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Питання участі у цивільному процесі органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначено ст. 56 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 23 цього закону.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, керівник Роменської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача Державної екологічної інспекції у Сумській області, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного порубу дерев в сумі 55 092,26 грн. Та, відповідно до додаткових пояснень, які були надані прокурором в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 березня 2019 про залишення позовної заяви без руху, підставою звернення до суду було посилання на неспроможність Державної екологічної інспекції у Сумській області самостійно звернутися до суду у зв`язку з відсутністю фінансового забезпечення для сплати судового збору.

Однак, в правових позиціях Верховного Суду, які викладені постановах від 20.09.2018 по справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18, від 01.11.2018 у справі № 910/18770/17, зазначено, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Також, необхідно взяти до уваги правовий висновок, викладений в Постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі № 922/901/17, в якому зазначено, що лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Вказані керівником Роменської місцевої прокуратури підстави щодо фінансової неспроможності Державної екологічної інспекції у Сумській області сплатити судовий збір не відповідають положенням ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 56 ЦПК України та судовій практиці із зазначеного питання.

Державна екологічна інспекція у Сумській області при подачі позову не позбавлена права звернутьсь до суду з заявою про розстрочку, відстрочку або звільнення від сплати судового збору відповідно до положень Закону України "Про судовий збір".

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга керівника Роменської місцевої прокуратури на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 квітня 2019 року підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу керівника Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача Державної екологічної інспекції у Сумській області залишити без задоволення, а

ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 квітня 2019 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 03 червня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина