РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 556/134/17

Провадження № 22-ц/4815/354/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Боймиструка С. В.

учасники справи:

апелянт Акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк»,

позивач ОСОБА_2,

відповідач Володимирецька селищна рада Рівненської області

третя особа ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 листопада 2018 року у складі судді Поровського В.А., постановленої в смт. Володимирець Рівненської області, повний текст якої складено 26.11.2018 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Володимирецької селищної ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 листопада 2018 року стягнути з АТ КБ «Приватбанк» штраф в розмірі 0,8 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1409 грн. 60 коп. як захід процесуального примусу.

Роз'яснено АТ КБ «Приватбанк», що застосування заходів процесуального примусу не звільняє їх від виконання обов'язків, встановлених ЦПК України, а саме від виконання належним чином ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 травня 2018 року.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, яка встановлює заходи процесуального примусу у випадках неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, та обґрунтована тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» не надав суду доказів, витребуваних ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 травня 2018 року, без поважних причин.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що 30.05.2018р. місцевим судом було винесено ухвалу про витребування доказів., а 22.06.2018 року Банком подано суду лист, за змістом якого надав копію Анкети-заяви від 25.07.2013р. та повідомив, що оригінал цього документу перебуває в дальньому архіві банку. Зазначає, що суд не врахував, що оскільки архів знаходиться в м. Дніпро, то пошук оригіналу анкети-заяви потребує значного часу. Доводить про відсутність обставин, які б вказували на те, що дії АТ КБ «ПриватБанк» спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи. Покликаючись на безпідставність застосування заходів процесуального примусу, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Володимирецької селищної ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 травня 2018 року зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» надати суду для огляду оригінали документів за 2013 рік, які містять підпис ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, серія та номер паспорта МЮ 037596, який до дня смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, який постійно користувався пенсійною карткою Приватбанк (а.с 15).

На виконання вказаної ухвали Банком надано відповідь від 22.06.2018р., яка отримана судом 01 листопада 2018 року, у якій вказано, що оригінал Анкети зберігається в дальному архіві банку та долучено копію Анкети-заяви від 25.07.2013р. (а.с. 26-28).

З огляду на тривале невиконання АТ КБ «Приватбанк» ухвали суду від 30.05.2019р. та ненадання оригіналів документів, ухвалою Володимирецького районного суду від 26 жовтня 2018 року ухвалено вилучити в АТ КБ «ПриватБанк» оригінали документів за 2013 рік, які містять підпис ОСОБА_4 (а.с. 31).

Матеріали справи не містять жодних доказів, і до апеляційної скарги їх також не до додано, які підтверджували б, що лист-відповідь Банку, яка судом отримана 01 листопада 2018 року, була надіслана на адресу суду 22.06.2018р.. У будь-якому випадку, з боку Банку має місце неналежне виконання ухвали суду про витребування доказів, без пояснення причин настільки тривалого невиконання, а тому відповідні покликання апеляційної скарги апеляційним судом відхиляються.

Повідомлення Банку, яке надійшло на адресу Рівненського апеляційного суду 05.03.2019 року, про те, що 01 листопада 2019 року ухвала місцевого суду про витребування доказів виконана і на адресу Володимирецького районного суду скеровано оригінал анкети-заяви, не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вжиті заходи процесуального примусу у вигляді штрафу не звільняють особу, до якої вони застосовані, від обовязку виконати вимоги ухвали суду.

Згідно п.3 ч.1 ст.148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Процесуальна поведінка Банку свідчить про безпідставне затягування судового розгляду справи, що в свою чергу є підставою для застосування до нього заходів процесуального примусу.

Відповідно до ч. 2 ст.144 ЦПК України, застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обовязків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, які діяли на момент її винесення, судом першої інстанції в повній мірі зясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

ОСОБА_5