Справа № 473/1698/19
"29" травня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В травні 2018 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 238 грн. 86 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 21.02.2012 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 31.03.2019 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направив, в зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами.
Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 21.02.2012 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови.
Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта, банківських тарифів.
Відповідно до договору Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов`язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30,00 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.
Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є право позивача вимагати від відповідача сплати неустойки в розмірі, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами Банку, а також при порушенні грошових зобов`язань понад 30 днів - штрафу в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів, комісій.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Крім цього, положення ст.ст.546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі.
Так, згідно розрахунку, наданого позивачем, ОСОБА_1 має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 855 грн. 62 коп.
Крім того, Банком нараховано заборгованість за процентами в розмірі 10 529 грн. 01 коп., виходячи з процентної ставки 2,5 % на місяць (30 % річних), яка була змінена Банком з 01.09.2014 року - 2,9 % на місяць (34,8 % річних), з 01.04.2015 року - 3,6% на місяць (43,2 % річних).
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки, дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2012 року відповідач, ознайомившись та погодившись з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформив заяву про надання йому кредитної карти «Універсальна» без зазначення суми кредитного ліміту.
П. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, передбачено, що Банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.
Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов Банк зобов`язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку.
Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку.
Разом з тим, з доданих до позову матеріалів слідує, що нові тарифи з підвищеною ставкою підлягають застосуванню лише для витрат, зроблених після введення в дію нових тарифів.
Згідно розрахунку заборгованості, виписки, наданих позивачем, вбачається, що відповідач не здійснював жодних витрат після 01.04.2015 року.
За таких обставин заборгованість за процентами за період з 01.04.2015 року по 31.03.2019 року (в межах заявлених позовних вимог) підлягає перерахунку, виходячи з процентної ставки в розмірі 34,8 % річних. З розрахунком заборгованості за процентами, наданим позивачем станом на 31.03.2015 року суд погоджується, оскільки протилежного не встановлено.
При цьому, суд не приймає до уваги розрахунок позивача щодо нарахування процентів на прострочену заборгованість за підвищеною процентною ставкою (що фактично в кілька разів перевищує базову процентну ставку), оскільки доказів правомірності застосування такої процентної ставки, обґрунтування її розміру матеріали справи не містять.
Таким чином, за період з 01.04.2015 року по 31.03.2019 року (в межах заявлених позовних вимог) нараховані проценти становлять 5 579 грн. 43 коп., виходячи з наступного: 1 274 грн. 02 коп. (станом на 31.03.2015 року) + 2 100 грн. 82 коп. (за період з 01.04.2015 року по 28.03.2016 року: 5 986,94 х 34,8 % / 360 х 363) + 114 грн. 57 коп. (за період з 29.03.2016 року по 24.04.2016 року : 4 389,55 х 34,8 % / 360 х 27) + 95 грн. 65 коп. (за період з 25.04.2016 року по 17.05.2016 року: 4 302,10 х 34,8 % / 360 х 23) + 118 грн. 41 коп. (за період з 18.05.2016 року по 22.06.2016 року: 3 402,60 х 34,8 % / 360 х 36) + 234 грн. 66 коп. (за період з 23.06.2016 року по 27.09.2016 року: 2 502,60 х 34,8 % / 360 х 97) + 1 641 грн. 30 коп. (за період з 28.09.2016 року по 31.03.2019 року: 1 855,62 х 34,8 % / 360 х 915).
Крім того, за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором позивачем також нараховані:
- пеня в розмірі 700 грн. 00 коп. (позивачем помилково вказано як комісія);
- штраф у загальному розмірі 1 154 грн. 23 коп. (500 грн.00 коп. - фіксована частина, 654 грн. 23 коп. - процентна складова).
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Згідно п.2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобов`язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та двох видів штрафу за одне й те саме порушення зобов`язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.
За такого з відповідача належить до стягнення лише штраф у загальному розмірі 1 154 грн. 23 коп..
Разом з тим, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, за обумовлений період відповідачем в якості сплати заборгованості за процентами було сплачено 11 761 грн. 35 коп.
Отже, враховуючи викладене, положення ст. 534 ЦК України, розмір сплачених відповідачем коштів у порядку погашення заборгованості за процентами, який перевищив розмір підсумку складових частин заборгованості (8 589 грн. 28 коп.), відсутні підстави для задоволення позовних вимог Банку.
Керуючись ст.ст.12,13, 76-83, 141, 259, 263 - 265, 280-282, 289 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.В.Лузан