ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7196/19 Справа № 185/676/18 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гідзули Сергія Олександровича, заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", державний виконавець Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кукаріна Наталя Олександрівна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гідзули Сергія Олександровича, заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", державний виконавець Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кукаріна Наталя Олександрівна.

Скарга мотивована тим, що Дніпровським апеляційним судом був виданий виконавчий лист по справі № 185/676/18 від 11.04.2019 року в частині негайного стягнення на користь ОСОБА_1 з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" заробітку за один місяць в розмірі 7 346,40 грн, поданий державному виконавцю 16.04.2019 року.

Станом на 16.05.2019 року рішення суду не виконано. 02.05.2019 року скаржником було надано державному виконавцю клопотання про арешт коштів боржника на всіх відомих банківських рахунках для стягнення коштів 7 346,40 грн. та негайного виконання судового рішення. 14.05.2019 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження скаржником з`ясовано, що клопотання про накладення арешту на банківські рахунки боржника не розглянуте, постанови про задоволення клопотання, про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання не винесено.

Ураховуючи викладене, з урахуванням залишення частини вимог без розгляду, заявник просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гідзули С.О. в частині не винесення процесуального рішення про арешт банківських рахунків боржника ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на заявлене клопотання стягувача.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.06.2019 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Гідзули С.О. щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту на банківські рахунки боржника.

В апеляційній скарзі Павлоградський МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволення скарги відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що в Павлоградському МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 22-ц/803/3380/19, виданого 11.04.2019 року Дніпровським апеляційним судом щодо стягнення з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 суми середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 7 346,40 грн. Даний факт підтверджується копією постанови про відкриття провадження ВП 58923760 від 17.04.2019 року.

Згідно копії заяви від 02.05.2019 року представник скаржника звернувся до державного виконавця Гідзули С.О. про арешт банківських рахунків ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" для стягнення коштів на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 11.04.2019 року по справі № 185/676/18. Постановою від 02.05.2019 року дане виконавче провадження № 58923760 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 42590787, яке веде Павлоградський МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця були вчинені не у відповідності до вимог закону та призвели до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні, прийшовши до висновку, що державними виконавцями не було надано суду доказів щодо належного та своєчасного розгляду клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту на банківські рахунки боржника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є сферою регулювання статті 6 Конвенції. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань, та правомірне очікування на виконання ухваленого рішення.

Згідно з частиною 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Доводи апелянта про те, що постанова про арешт коштів боржника від 08.05.2019 року у ВП № 58657615 свідчить про задоволення клопотання ОСОБА_1 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зі змісту самої постанови вбачається, що стягувачем зазначено іншу особу ( ОСОБА_2 ) та за іншим виконавчим листом. Крім того, державний виконавець Кукаріна Н.О., яка надала зазначену постанову від 08.05.2019, не надала суду доказів того, що у загальній сумі, в межах якої накладено арешт, включена і сума коштів, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 .

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що ухвала постановлена з неповним з`ясуванням судом обставин справи, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують висновки суду та встановлені ним обставини, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм права.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко