КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/241/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.,

за участю секретаря - Шевчук В.О., Швець А.С.,

за участю сторін:

представник позивача - адвокат Сагайдак О.В., діючий на підставі довіреності та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник третьої особи - ОСОБА_3 , діюча на підставі довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_4

до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -

Юридичного департаменту Одеської міської ради

про скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2018року ОСОБА_4 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Юридичного департаменту Одеської міської ради, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви в редакції заяви від 03.05.2019 року (вхід. № суду 23950 від 16.05.2019 року), просить суд скасувати реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за реєстраційним № 11551575 від 25.01.2011року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 14 листопада 2012року рішенням Київського районного суду м. Одеси встановлено факт, що він є спадкоємцем за заповітом, складеним ОСОБА_6 , визначено йому додатковий строк для прийняття спадщини, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_7 (реєстр № 1 - 1068) до майна ОСОБА_6 , визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_1 (реєстр № 5- 18) до майна ОСОБА_7 , визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_8 (реєстр № 5-20), зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перешкоджати йому в користуванні майном, та стягнуто судові витрати з відповідачів.

Позивач вказує, що в апеляційній інстанції вказане рішення було скасоване та постановлено нове, однак 23 квітня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року скасоване, та рішення Київського районного суду м. Одеси залишено в силі.

Позивач зазначає, що виконуючи рішення Київського районного суду м. Одеси Третя Одеська державна нотаріальна контора визнала недійсними свідоцтва про право на спадщину.

Разом з тим, як стверджує позивач, реалізувати своє право власності за спадщиною, згідно рішення суду, він не зміг, оскільки рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2012 року не передбачало скасування реєстрації права власності ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Інформаційним листом Третя Одеська державна нотаріальна контора повідомила, що свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім`я не може бути видане, оскільки з довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на об`єкт нерухомості в будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за іншими особами, а з витягу з реєстру вбачається, що даними особами є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , однак вони відмовляються звертатися до реєстраційної служби з метою скасування реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

З урахуванням викладеного, з посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ОСОБА_4 звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.11.2018рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 11.04.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

16.05.2019року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси від представника позивача ОСОБА_4 надійшла уточнена позовна заява.

У судовому засіданні 04.06.2019 року уточнену позовну заяву було прийнято до розгляду.

У судовому засіданні 04.06.2019 року представник позивача позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 04.06.2019 року відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_9 проти позову заперечували, просили суд відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи, будучи визначений позивачем в якості відповідача, 18.12.2018 року надіслав суду письмовий відзив на позов, в якому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Однак, після уточнення позивачем позовних вимог та визначення Юридичного департаменту Одеської міської ради в якості третьої особи, у судовому засіданні 04.06.2019 року представник Юридичного департаменту Одеської міської ради просив прийняти обґрунтоване та законне рішення.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та представника третьої особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року позов ОСОБА_4 було задоволено. Встановлено факт, що на момент смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подружжю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належало в рівних частках 11/50 частин будинку з надвірними спорудами та будівлями під АДРЕСА_1 , тобто по 11/100 кожному. Встановлено факт, що ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом, складеним 28 липня 1993 року (реєстр. № 5-5735) ОСОБА_6 , на ім`я ОСОБА_4 . Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 11/100 частин будинку з надвірними спорудами та будівлями під АДРЕСА_1 , встановивши його тривалістю три календарних місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_7 державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Агопян В.О. 16 червня 2009 року (реєстр. № 1-1068), до майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_1 державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр. № 5-18), до майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_10 державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр. № 5-20), до майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , а також будь-яких інших осіб не чинити перешкод ОСОБА_4 у володінні, користуванні та розпорядженні приналежними йому 11/50 частинами будинку з надвірними спорудами та будівлями під АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року було змінено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року було скасовано та залишено в силі рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, обставини, що слугували підставою визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2014 року, доказуванню та дослідженню в ході розгляду даної справи не підлягають.

Так, на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року, Третя Одеська державна нотаріальна контора визнала недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_7 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_1 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_10 , що підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.08.2016 року (а.с. 6-8).

З метою оформлення своїх спадкових прав, ОСОБА_4 звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, інформаційним листом від 19.03.2018 року за №1823/01-16 Третя Одеська державна нотаріальна контора повідомила про те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.03.2018 за № 117247029, право власності на частки житлового будинку під АДРЕСА_1 , зареєстровано за іншими особами, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом не вбачається можливим (а.с. 10).

З метою скасування записів про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на частки житлового будинку під АДРЕСА_1 ОСОБА_4 звернувся до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради з відповідною заявою.

Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кукліної А.О. Юридичного департаменту Одеської міської ради від 08.05.2018 року за №40993076, ОСОБА_4 було відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності за номером 24243630 Реєстру прав власності на нерухоме майно з реєстраційним номером 11551575, оскільки не скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 січня 2011 року (а.с. 11).

З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що право власності на 11/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_12 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, р. №5-18, 18.01.2011, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 25.01.2011 року, дата внесення запису: 25.01.2011 року. Право власності на 11/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, р. №5-18, 18.01.2011, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 25.01.2011 року, дата внесення запису: 25.01.2011 року.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Київським районним судом м. Одеси 14 листопада 2012 року було прийнято рішення у справі №2-3763/11 в межах заявлених позивачем ОСОБА_4 вимог, однак підставою звернення із новим позовом ОСОБА_4 стало не заявлення у попередній справі вимоги щодо скасування державної реєстрації права власності на майно, прийняте у спадок відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_12 на підставі скасованих судом свідоцтв про право на спадщину.

Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_9 реалізуючи своє право на майно, що виходило із скасованих судом свідоцтв про право на спадщину, зареєстрували, зокрема, своє право власності на частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В силу ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на обєкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З урахуванням викладеного, оскільки судом визнано недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_1 державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр. № 5-18), до майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_10 державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр. № 5-20), позовні вимоги ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності відповідачів набуті на підставі даних свідоцтв, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачем не заявлено вимоги про відшкодування витрат по сплаті судового збору, у суду відсутні підстави покладення цих витрат на відповідачів.

Керуючись ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування державної реєстрації - задовольнити.

Скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 11/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, р. №5-18, 18.01.2011, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 25.01.2011 року, дата внесення запису: 25.01.2011 року.

Скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 11/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, р. №5-20, 18.01.2011, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 25.01.2011 року, дата внесення запису: 25.01.2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.06.2019 року.

Суддя Петренко В. С.