РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2019 сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі судді Смілянського Є.А., при секретарі Гапон Т.В. розглянувши, цивільну справу № 543/954/18 за позовом ОСОБА_1 до Оржицької районної державної адміністрації та Черевківської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області, за участі третьої сторони без самостійних вимог щодо предмету спору Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельну частку (пай)

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Оржицької районної державної адміністрації та Черевківської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області, за участі третьої сторони без самостійних вимог щодо предмету спору Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельну частку (пай).

Позов мотивує тим, що 01.11.1995 року був прийнятий в члени колгоспу імені Чапаєва, Оржицького району, Полтавської області, а 31.03.2000 року звільнений з роботи за власним бажанням, що підтверджується трудовою книжкою від 10.06.1986 року серії НОМЕР_1. Позивач зазначає, що 09 лютого 1996 року КСП ім. Чапаєва було видано Державний акт на колективну власність на землю. Однак, як згодом виявилося, позивач не був включений до списку членів КСП, що мають право на земельну частку (пай) та відповідно сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримував. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 прохає суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 3, 88 умовних кадастрових гектарах.

В судове засідання представник позивача з`явилася, надала пояснення згідно мотивів викладених у позові, додатково пояснила, що позивач до цього часу не знав про порушення свого права, а тому строк позовної давності не пропущено.

Представник відповідача Оржицької районної державної адміністрації заявили клопотання про розгляд справи без їх участі, прохали рішення ухвалити на розсуд суду.

Представник відповідача Черевківської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області в судове засідання з`явився. Обставини щодо перебування позивача членом КПС ім. Чапаєва станом на дату видачі Державного акту на право колективної власності на землю в судовому засіданні визнав. Однак на позов заперечив з мотивів пропуску строку позовної давності. Пояснив, що позивач на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю був членом та працював в КСП ім. Чапаєва, а тому міг і повинен був знати про початок приватизації земель КСП ім. Чапаєва та про те, що його не включено до списку осіб, які додавалися до Державного акту на право колективної власності на землю та про те, що йому не видано сертифікат на право на земельну частку ( пай ). Однак позивач до 2018 року не вчиняв жодних дій для відновлення порушеного права, звернувшись до суду лише через 20 років після виникнення у нього такого права. Вважає, що за таких обставин строк позовної давності закінчився в 1999 році. Прохала застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Суд ухвалив розглянути справу без участі позивача, відповідача Оржицької районної державної адміністрації та третьої особи.

Суд, дослідивши докази по справі, проаналізувавши їх та давши їм належну оцінку, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був прийнятий в члени колгоспу імені Чапаєва, Оржицького району, Полтавської області, а 31.03.2000 року звільнений з роботи за власним бажанням, що підтверджується трудовою книжкою від 10.06.1986 року серії НОМЕР_1.

09 лютого 1996 року КСП ім. Чапаєва було видано Державний акт на колективну власність на землю. Позивач не був включений до списку членів КСП, які додані до Державного акта на колективну власність на землю від 09.02.1996 року, що мають право на земельну частку (пай) та відповідно сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 не отримував. Зазначені обставини підтверджується листами Черевківської сільської ради від 04.05.2018 року № 102/02-28 та листом Відділу Держгеокадастру в Оржицькому районі від 27.04.2018 року № 134/101-18.

Розпорядженням голови Оржицької районної державної адміністрації від 20.03.1997 року № 111 розмір земельної частки ( паю ) КСП ім. Чапаєва, Оржицького району, Полтавської області затверджений в розмірі 3,88 кадастрових гектарів, що підтверджується листом Відділу Держгеокадастру в Оржицькому районі від 30.05.2018 року № 161/101-18.

Отже, на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю позивач мав право на земельну частку ( пай ), але помилково не був включений до списку членів КСП, які додані до Державного акта на право колективної власності на землю від 09.02.1996 року.

Зазначені обставини в судовому засіданні представник відповідача визнала.

Також судом встановлено, що представник відповідача заявила про застосування строків позовної давності.

Представник позивача заявила клопотання про поновлення строку для звернення до суду, мотивуючи тим, що право власності на земельну ділянку є непорушним та до нього не підлягає застосуванню строк позовної давності.

Судом встановлено, що позивач на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю був членом і працював в КСП ім. Чапаєва та проживав в с. Черевки, Оржицького району, а тому достовірно був обізнаний про початок приватизації земель КСП ім. Чапаєва, про те, що його не включено до списку осіб, які додавалися до Державного акту на право колективної власності на землю та про те, що йому не видано сертифікат на право на земельну частку ( пай ). Отже, позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила 09.02.1996 року. Однак, позивач до 2018 року не вчиняв жодних дій для відновлення порушеного права, звернувшись до суду лише через 22 роки після того як дізнався про порушення свого права. Суд вважає, що за таких обставин строк позовної давності закінчився в 1999 році і він був пропущений позивачем без поважних причин, тому порушене право не підлягає захисту.

Крім того, представник позивача заявляючи клопотання про поновлення строку для звернення до суду не звернув уваги на те, що чинним ЦК України та ЦПК України не передбачено поновлення строку для звернення до суду з позовом. Строк позовної давності є матеріально-правовим інститутом. Письмова угода між сторонами про збільшення строку позовної давності між сторонами не укладалася.

За таких обставин заяву представника відповідача слід визнати обґрунтованою, а клопотання представника позивача безпідставним.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 (далі Указ), право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства,кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п. 7 вказаного Указу Президента України, створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Згідно ч. ч. 3 - 5 ст. 267 ЦК України: позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

4. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

5. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст. 267 частини 3 - 5 ЦК України, ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.п. 2, 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Повне рішення складене 10.06.2019 року.