ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2018 року

м. Харків

справа № 636/2785/18

провадження № 22-ц/818/1364/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 грудня 2018 року (в складі судді Ковригіна О.С.),

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання, оскільки продовжує навчання, у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до закінчення ним учбового закладу, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Позов мотивований тим, що він є сином відповідача. Зареєстрований та проживає разом з мамою. У зв`язку із продовженням навчання є потреба в додаткових коштах: об'єктивно доводиться збільшенням витрат на навчання, зокрема через витрати на досить дорогі посібники, необхідні для навчання, канцелярські товари, постійне здійснення ксерокопіювання необхідних для навчання додаткових матеріалів, купівлю одягу та взуття, витрати на харчування, предметів особистої гігієни, сплату за проїзд до технікуму кожний навчальний день. Через велику завантаженість та жорсткий графік навчання позивач вказував, що позбавлений можливості самостійно заробляти собі на життя тому вимушений скористатися своїм правом встановленим частиною 3 статтею 199 СК України.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Пекаренін А.А., позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду та на період його навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку.

Право на отримання аліментів припиняється у разі припинення навчання або досягнення особою двадцяти трьох річного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягало виконанню негайно. Стягнуто з ОСОБА_2, судовий збір на користь держави у сумі 704 грн. 80 коп.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що довідка № 1778 від 15.05.2018 року, про те, що ОСОБА_1 навчається на денній формі у Харківському радіотехнічному технікумі прострочена та не мала сили на день ухвалення оскаржуваного рішення, вказує, що немає доказів, що син навчається на оплатній контрактній формі та має велику завантаженість і потребує додаткових коштів.

Також, апелянт вказує, що позивач не намагався врегулювати даний спір в позасудовому порядку.

Крім того, апелянт вказує, що немає постійного заробітку.

14 лютого 2019 року до Харківського апеляційного суду на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив ОСОБА_1, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2019 року розгляд справу призначено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем надано належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог та врахував, що на утриманні відповідача знаходиться дружина, яка є інвалідом.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 вересня 2013 року по справі № 636/3577/13-ц, шлюб, який було укладено 11 липня 1998 року між матірю позивача, ОСОБА_3 (після розірвання шлюбу присвоєне прізвище ОСОБА_3) та батьком, ОСОБА_2, було розірвано.

Позивач є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 04 серпня 2000 року міським відділом реєстрації актів громадського стану виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, актовий запис № 390.

Зареєстрований та проживає позивач разом з мамою за адресою: АДРЕСА_1.

Довідкою, наданою Харківським радіотехнічним технікумом підтверджується що позивач навчаюється у даному закладі на денній формі на 3 курсі.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Посилання апелянта на недійсність довідки № 1778 від 15.05.2018 року, як на підставу скасування оскаржуваного рішення, спростовується наявністю в матеріалах справи довідки № 2228 від 13 грудня 2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 навчається в Харківському радіотехнічному технікуму на денній формі на 3 курсі. (а.с. 38)

Посилання апелянта на відсутністьдоказів стосовно навчання позивача на оплатній контрактній формі, на велику завантаженість та потребу додаткових коштів, на той факт, що позивач не намагався врегулювати даний спір в позасудовому порядку, судова колегія до уваги не приймає, оскільки у перелічених обов'язкових юридичних фактах, зазначених у пункті 20 Постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, відсутні такі факти, як обов'язкове навчання повнолітньої дитини на контрактній формі навчання, наявності доказів необхідності додаткових коштів та врегулювання спору в позасудовому порядку.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову частково.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 березня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко