Провадження № 2/369/1786/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Заїка О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачів ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до Відповідача ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 28.08.2016 року о 12:16 год. на 60 км. Автодороги «Київ-Харків» сталася ДТП за участю автомобіля «Хонда ЦРВ» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «Шевроле Авео», з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року № 755/221/17, яка залишена без змін Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19.09.2017 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП по факту ДТП 28.08.2016 року.

В звіті № 95-D/23/4 від 12.09.2016 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Шевроле Авео (державний номер НОМЕР_2 ), вказано, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Шевроле Авео (державний номер НОМЕР_2 ) станом на 12.09.2016 року складає 266 493,69 грн..

Позивачі вказують, що це саме стільки коштів необхідно для відновлення автомобіля в придатний для експлуатації стан.

Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була застрахована і отримано страхове відшкодування в розмірі 48 793,23 грн., однак цих коштів недостатньо для відновлення автомобіля позивача.

Також позивачі зазначають про витрати на лікування ОСОБА_4 в розмірі 552 грн.

Позивачі вказують, що їм завдана моральна шкода, яка полягає у особистих стражданнях у зв`язку із виникненням ДТП, отриманням тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, у зв`язку із пошкодженням автомобіля, стресу та постійних переживань протягом тривалого часу, докладання зусиль для відновлення та захисту своїх прав.

Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1187, 1167, 1194 ЦК України, просили стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 552 грн. матеріальних збитків та 25 000 грн. моральної шкоди, та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків в розмірі 217 700 грн. 46 коп. та 45 000 грн. моральної шкоди, а також понесені судові витрати..

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і представник позивачів позов підтримали і просили його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і заперечував проти його задоволення.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, в поданих до суду поясненнях представник третьої особи просив розгляд справи проводити у відсутності представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.08.2016 року о 12:16 год. на 60 км. Автодороги «Київ-Харків» сталася ДТП за участю автомобіля «Хонда ЦРВ» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «Шевроле Авео», з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

28.08.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про вказану ДТП, що вбачається з Витягу з кримінального провадження № 0000269.

12.06.2017 року Військовою прокуратурою Дарницького гарнізону винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000269 від 28.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року № 755/221/17, яка залишена без змін Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19.09.2017 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП по факту ДТП 28.08.2016 року.

Відповідно до звіту № 95-D/23/4 від 12.09.2016 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Шевроле Авео (державний номер НОМЕР_2 ) вказано, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Шевроле Авео (державний номер НОМЕР_2 ) складає 266 493,69 грн., а ринкова вартість даного транспортного засобу до моменту пошкодження складає 131 693,23 грн..

Таким чином, враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП: 131 693,23 грн..

Згідно звіту № 42-D/24/1 від 19.09.2016 року про оцінку пошкодженого транспортного засобу Шевроле Авео (державний номер НОМЕР_2 ) вказано, що ринкова вартість пошкодженого КТЗ Шевроле Авео (державний номер НОМЕР_2 ) на дату оцінки складає 81 900,00 грн.

Згідно Виписки № 23667 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 остання отримала тілесні ушкодження: струс головного мозку, забій грудної клітини, гематома м`яких тканин передньої черевної стінки, пошкодження зв`язок лівого гомілковостопного суглобу. Вказано про лікувальні і трудові рекомендації.

На ім`я ОСОБА_4 видано листки непрацездатності від 28.08.2016 року, від 29.08.2016 року, та складено консультативний висновок спеціаліста № 19/17.

ОСОБА_4 оплачувала медичні препарати, що підтверджується квитанціями на суму 421,64 грн..

Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за Полісом № АЕ/9534627, ліміт за шкоду, заподіяну здоров`ю 200 000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн.

На підставі Заяви про страхове відшкодування від 07.08.2017 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» складено страховий акт № ЦВ/16/2904 від 13.09.2017 року та розрахунок страхового відшкодування на суму виплати 48 793,23 грн. (131 693,23 грн. - 81 900,00 грн. - 1000,00 грн.).

13.09.2017 року ОСОБА_1 отримав від ТДВ «СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування у розмірі 48 793,23 грн., що вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 за 13.09.2017 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно вимог ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

В ст. 1194 Цивільного кодексу України визначено: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За ст. 6 Закону Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За ст. 12 Закону Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст. 22 Закону У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 23 Закону Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

В ст. 24 Закону вказано, що У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Згідно ст. 28 Закону вказано: Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За ст. 30 Закону Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано наступне: якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Суд зазначає, що вартість автомобіля Шевролет Авео, д/н НОМЕР_2 , на момент ДТП складає 131 693,23 грн., а після ДТП складає 81 900,00 грн. Залишки автомобіля після ДТП знаходяться у власника автомобіля.

Оскільки, розмір шкоди в даному випадку визначається за ринковою вартістю автомобіля на момент ДТП (131 693,23 грн.), то власнику відшкодовується різниця між ринковою вартістю на момент ДТП та ринковою вартістю після ДТП, що становить 49 793,23 грн. (131 693,23 грн. - 81 900,00 грн.).

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування у розмірі 48 793,23 грн. (49 793,23 грн. - 1 000,00 грн.).

Витрати ОСОБА_4 на лікування в розмірі 421,64 грн. не можуть бути покладені на Відповідача ОСОБА_5 , оскільки це буде суперечити вищевказаним положенням закону та меті інституту страхування.

З огляду на ці обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальних збитків в розмірі 552,00 грн. та часткове задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків в розмірі 1 000,00 грн. (розмір франшизи).

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне:

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.3.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема, п. 3, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, п. 5, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачі вказували, що їм завдана моральна шкода, яка полягає: у особистих стражданнях у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, отриманням тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, у зв`язку із пошкодженням автомобіля, стресу та постійних переживань протягом тривалого часу, докладання зусиль для відновлення та захисту своїх прав.

Зокрема, позивач ОСОБА_4 зазначала, що вона отримала наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, забій грудної клітини, гематома м`яких тканин передньої черевної стінки, пошкодження зв`язок гомілковостопного суглобу, в з`язку з чим був накладений гіпс, і внаслідок отриманих пошкоджень вона знаходилась більше 21 дня на лікарняному. У зв`язку з нервовими переживаннями і безсонням внаслідок ДТП вона зверталась до лікаря.

Як вказував ОСОБА_1 , він все своє життя працював водієм таксі, і автомобіль був його єдиним джерелом існування. Протягом тривалого часу після дорожньо-транспортної пригоди він не може відремонтувати автомобіль та не міг заробляти кошти для існування своєї родини, на грунті чого в нього навіть погіршились стосунки в сім`ї.

Оцінюючи ситуацію при дорожньо-транспортній пригоді, яка виникла 28.08.2016 року, протиправність дій відповідача ОСОБА_5 , вину відповідача у вказаній ситуації, ті обставини, що моральна шкода є пов`язаною з наслідками ДТП, порушення звичного способу життя позивачами, суд дійшов висновку, що позивачам з боку відповідача заподіяна моральна шкода, і тому позов в частині вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково, та слід стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 000,00 грн., та слід стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_4 сплачено судовий збір в розмірі 2 240,00 грн., що підлягає поділу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в розмірі 701,31 грн.

Позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 3 777,00 грн., що підлягає поділу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в розмірі 28,76 грн.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 6, 9, 12, 22, 23, 24, 28, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року,ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн. та понесені судові витрати в розмірі 701,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 1 000,00 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. та понесені судові витрати в розмірі 28,76 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Інформація про третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», Код , адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26.

Повне рішення суду складено 15 жовтня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.