КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/9718/18 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2019 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання запису в трудовій книжці недійсним та поновлення на роботі.

УСТАНОВИВ:

у серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що 09 липня 2018 року за наказом 589/ОС його було звільнено з роботи згідно х п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.

Вважав, що звільнення відбулося з порушенням норм трудового законодавства, оскільки відповідачем на момент звільнення не розглянуто питання про надання йому невикористаної відпустки.

Вказував також, що при звільненні не було надано згоди профкому первинної профспілкової організації ПАТ «Українська залізниця», а саме Дорожньої профспілкової організації Південно-західної залізниці, як того вимагає чинне законодавство.

Зазначав, що вказані вище незаконні дії позивача призвели до моральних переживань, він втратив душевний спокій, постійно перебуває в роздратованому стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя собі та родині.

На підставі викладеного позивач просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 09 липня 2018 року № 589/ОС ПАТ «Українська залізниця» про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з посади начальника виробничого підрозділу Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» у зв`язку із скороченням штату;

- визнати запис в трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з посади начальника виробничого підрозділу Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» згідно наказу від 09 липня 2018 року № 589/ОС ПАТ «Українська залізниця» недійсним;

- поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на роботі в ПАТ «Українська залізниця» на посаді начальника виробничого підрозділу Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління регіональної філії «Південно-Західдна залізниця» ПАТ «Українська залізниця»;

- стягнути з відповідача ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця», на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Так, в доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції не застосував положення статей 116, 117 КЗпП України, та не врахував, що в день звільнення позивачу не було видано трудову книжку, не ознайомлено з наказом про звільнення та не виплачено усіх належних на день звільнення сум.

Крім того, судом першої інстанції не надано належної оцінки протоколу №3 Комісії з трудових спорів при начальнику виробничого підрозділу Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 27.06.2017 року, яким визнано наказ №247Н від 12 квітня 2017 року «Про затвердження штатних розписів» таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Зазначає також, що судом не перевірено обставин, чи було позивачу запропоновано усі можливі вакантні посади, наявні на підприємстві з моменту попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення і до дня звільнення його з посади.

Не враховано також, що звільнення відбулось з порушенням вимог ст. 42 КЗпП України, без урахування переважного права позивача на залишення на займаній посаді.

06 серпня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача - адвоката Стащука В.А. У відзиві представник відповідача звертає увагу суду апеляційної інстанції на необґрунтованість доводів скарги, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги представник позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Барановська В.В. підтримали доводи скарги, просили її задовольнити та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Представник відповідача - адвокат Стащук В.А. проти задоволення скарги заперечував, підтримав заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача здійснено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 березня 2017 року на засіданні правління ПАТ «Укрзалізниця» було прийнято рішення, яке оформлено у вигляді протоколу № Ц-57/16.

Пунктами 26.1. та 26.2. протоколу засідання правління було затверджено організаційну структуру філії, затверджено штатний розпис філії та встановлено загальну чисельність філії у кількості 13333 штатних одиниць, в тому числі 89 штатні одиниці штат апарату управління філії.

Відповідно до п. 26.4. протоколу засідання ліквідовано з 01.01.2017 структурні підрозділи» Служба будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд» регіональних філій «Південно-Західна залізниця» чисельністю 39 шт. од., «Львівська залізниця» чисельністю 36 шт.од., «Одеська залізниця» чисельністю 41 шт. од., «Придніпровська залізниця» чисельністю 43 шт. од., «Південна залізниця» чисельністю 43 шт. од. та «донецька залізниця» чисельністю 41 шт. од.

Відповідно до п. 26.5. протоколу засідання правління вилучено зі складу регіональних філій «Південно-Західна залізниця» «Львівська залізниця», «Одеська залізниця», « Придніпровська залізниця», «Південна залізниця» та «Донецька залізниця» з 01.07.2017 виробничі підрозділи, які підпорядковувалися структурним підрозділам «Служба будівельно монтажних робіт та цивільних споруд», у тому числі Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління, посаду начальника якого обіймав позивач, у кількості 58 одиниць загальною чисельністю 13891 шт.од., з них АКП - 1106 шт. од. та виробничий персонал - 12227 шт. од.

12 квітня 2017 року наказом регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» внесено зміни до наказу від 27.03.2017 «Про затвердження штатних розписів, виключивши з штатного розпису виробничих підрозділів, що підпорядковуються службі будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд, у тому числі Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління.

19 квітня 2017 року регіональною філією «Піденно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» листом повідомлено голову дорожньої профспілкової організації «Південно-західна залізниця» Логошняка О.М. про ліквідацію структурного підрозділу Служба будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд та вилучення виробничих підрозділів. На вказаний лист 28 квітня 2017 року отримано відповідь, згідно якої рекомендовано звернутись до первинної профспілкової організації ПАТ «Укрзалізниця».

20 квітня 21017 року було повідомлено голову профспілкового комітету виробничого підрозділу Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Гаврилову В.П . про ліквідацію структурного підрозділу Сліжби будівельно-ремонтних робіт та цивільних споруд регіональної філії «Південно-Західна залізниця» та вилучаються зі складу виробничі підрозділи, які її підпорядковувались. В результаті чого підлягають скороченню посади керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, за винятком посад «виконавець робіт» та « майстер». Також вказаним листом було повідомлено про те, що посада позивача, призначення на яку та звільнення з якої здійснюється наказом начальника регіональної філії, підлягає скороченню, а ОСОБА_1, який займає дану посаду, звільненню з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

27.04.2017 року ОСОБА_1 було повідомлено про ліквідацію структурного підрозділу будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та вилучено зі складу регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» виробничі підрозділи, які їй підпорядковуються, в зв`язку з чим посада начальника Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління, тобто, посада, яку обіймає позивач, буде скорочена.

Наказом № 588/ОС від 30 червня 2017 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Листом від 04 липня 2017 року листом № НОК 7/765 повідомлено ОСОБА_1 про звільнення та запропоновано з`явитися до філії «Центр будівельно-монтажних робі та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Укрзалізниця для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки.

Наказом № 643/ ОСОБА_1 було звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Дію попереднього наказу про звільнення скасовано. Листом від 18 липня 2017 року листом № НОК 7/826 повідомлено ОСОБА_1 про звільнення та запропоновано з`явитися до філії «Центр будівельно-монтажних робі та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Укрзалізниця для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки.

Наказом від 01 серпня 2017 року № 728/ОС відповідно до п. 4.3. Положення філії, в зв`язку з ліквідацією виробничих структурних підрозділів, що підпорядковуються службі будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд, погоджено запровадження до штатного розпису виробничого штату служб та підрозділів, що знаходяться на фінансовому забезпеченні господарської служби регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» додаткового штату, який підлягає скороченню відповідно до законодавства, до моменту виходу працівників з лікарняного, відпусток у зв`язку з вагітністю та пологами та для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таким чином позивача було зараховано до додаткового штату, який підлягає скороченню відповідно до законодавства працівників, утому числі посаду ОСОБА_1

31.10.2017 року наказом № 973/ОС, ОСОБА_1 було звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Дію попереднього наказу про звільнення скасовано. Листом від 06 листопада 2017 року № НОК 7/1258 повідомлено ОСОБА_1 про звільнення та запропоновано з`явитися до філії «Центр будівельно-монтажних робі та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Укрзалізниця для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки.

20 листопада 2017 року наказом № 1049/ОС ОСОБА_1 було звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Дію попереднього наказу про звільнення скасовано.

23 червня 2018 року наказом № 531/ОС ОСОБА_1 звільнено згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Дію попереднього наказу про звільнення скасовано.

23 червня 2018 року складено та підписано акт провідним інженером відділу кадрів служби кадрової та соціальної політики Жирновою Л.В. , інженерном 1 категорії відділу кадрів служби кадрової та соціальної політики Борисевич Л.В. про те, що 23.06.2018 року о 14:13 з метою вручення трудової книжки та ознайомлення з наказом ОСОБА_1 , який був звільнений 23.06.2018 було здійснено дзвінок у двері його місця проживання за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проте двері ніхто не відчинив.

Крім того 25 та 26.06.2018 року відповідачу було направлено листи - повідомлення про звільнення та запропоновано з`явитись для ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки.

Наказом в.о. директора № 589/ОС. Від 09 липня 2018 року було звільнено позивача з роботи 09.07.2018 року згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, узв`язку із скороченням штату, зазначено виплатити йому вихідну допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку та грошову компенсацію за 231 календарний день невикористаної щорічної відпустки. Дію попереднього наказу про вільненне я від 23.06.2018 скасовано. З вказаним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено 10.07.2018 року, про що міститься відмітка на копії наказу.

Дію попередніх наказів про звільнення скасовано на підставі наданих позивачем листків непрацездатності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва та праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз`яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 у передбачений законодавством строк було повідомлено про ліквідацію структурного підрозділу будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та скорочення його посади. Встановлено також, що позивача ознайомлено з додатком перелічених вакантних посад, які пропонуються для переведення, що підтверджується його підписом на повідомленні із зазначенням дати та її прізвища з ініціалами ОСОБА_1 (а.с. 43, 55)

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що позивач надав свою згоду на працевлаштування на будь-якій із запропонованих йому посад.

В частині доводів позивача про відсутність згоди первинної профспілкової організації, зокрема Дорожньої профспілкової організації Південно-Західної залізниці,на його звільнення, слід зазначити наступне.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 43 КЗпП Українирозірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

З листа в.о. голови дорожньої профспілкової організації Лозко О.М , від 21.02.2019 року вбачається, що згідно Статуту профспілки залізничників і транспортних будівельників Дорожня профспілкова організація Південно-Західної залізниці не є первинною профспілковою організацією, а тому не уповноважена розглядати питання попередньої згоди на звільнення ОСОБА_1 із займаної посади. За наявною інформацією ОСОБА_1 певний час знаходився на обліку в складі первинної профспілкової організації Київського будівельно-монтажного управління. На даний час вказана профорганізація, з різних причин організаційного характеру, припинила своє статутне функціонування в структурі Дорожньої профспілкової організації Південно-Західної залізниці.

Таким чином, позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження того, що на день звільнення він являвся членом діючої первинної профспілкової організації, а тому його доводи не можуть бути підставою для задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги позивач також вказує, що він мав переважне право на залишення на роботі.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частиною другою статті 42 КЗпП України, зокрема, визначено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Отже, при вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 не зазначив, яке саме переважне право, із перелічених у статті 42 КЗПП України, він має.

Крім того, слід зазначити, що за рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця» проведено ліквідацію структурного підрозділу Служба будівельно-монтажних робіт, в тому числі і Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління, посаду начальника якого обіймав позивач. Таким чином, під скорочення потрапила вся чисельність працівників управліннята весь штат працівників ліквідовано, а тому до спірних правовідносин не застосовуються положення ст. 42 КЗпПУкраїни щодо переважного права на залишення на роботі.

Враховуючи вищевикладене висновки суду про те, що звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства є правильними.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції положень статей 116,117 КЗпП України, не можуть бути взяті до уваги, оскільки при зверненні до суду із позовом ОСОБА_1 не заявлялась вимога щодо стягнення з відповідача всіх належних до сплати сум при звільненні, вказані обставини не досліджувались судом першої інстанції, оскільки не стосуються предмету позову.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об`єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 11 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Журба С.О.

Приходько К.П.