Ухвала

03 червня 2019 року

м. Київ

справа № 487/3213/18

провадження № 61-10214 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кривцової Г. В. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», в інтересах якого діє адвокат Голубашенко Тарас Олександрович, на рішення Заводського районного суду міста Миколаєвавід 19 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут»про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним уточненим позовом, в якому просила визнати недійсним рішення публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (далі - ПАТ «Миколаївгаз»), яке оформлено актом про порушення № 00025161 від 31 травня 2017 року та пунктом 35 протоколу постійно діючої робочої комісії по розгляду актів про порушення фізичними особами - споживачами природного газу ПАТ «Миколаївгаз» від 16 червня 2017 року № 21 стосовно ОСОБА_1 щодо визначення їй режиму споживання, за яким фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населення згідно з додатком № 10 до Кодексу газорозподільних систем;

визнати за ОСОБА_1 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 , право на споживання природного газу за діючими нормами споживання природного газу для населення, а саме «плита газова у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача» з нормою споживання 5,4 м. куб. на одну людину на місяць;

зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» (далі - ТОВ «Миколаївгаз Збут») здійснити перерахунок спожитого природного газу починаючи з 31 травня 2017 року до теперішнього часу із застосуванням норми споживання природного газу для населення, а саме «плита газова у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача» з нормою споживання 5,4 м. куб. (7,1 м. куб до 19 серпня 2017 року) на одну людину на місяць за вищевказаний період;

зобов`язати ПАТ «Миколаївгаз» за його власний рахунок встановити індивідуальний прилад обліку в квартирі позивача;

стягнути на користь позивача з ПАТ «Миколаївгаз» 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення ПАТ «Миколаївгаз», яке оформлене актом про порушення № 00025161 від 31 травня 2017 року та пунктом 35 протоколу постійно діючої робочої комісії по розгляду актів про порушення фізичними особами - споживачами природного газу ПАТ «Миколаївгаз» від 16 червня 2017 року за № 21 стосовно ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) щодо визначення ОСОБА_1 режиму споживання, за яким фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу, визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням згідно з додатком №10 до Кодексу газорозподільних систем.

Визнано за ОСОБА_1 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 , право на споживання природного газу у період з 31 травня 2017 року по 19 серпня 2017 року за нормами споживання природного газу для населення, а саме «плита газова у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача» - 7,1 м. куб. на одну людину на місяць, у період з 19 серпня 2017 року по 27 листопад 2018 року - 5,4 м. куб. на одну людину на місяць.

Зобов`язано ТОВ «Миколаївгаз Збут» здійснити ОСОБА_1 перерахунок спожитого природного газу починаючи з 31 травня 2017 року по 19 серпня 2017 року із застосуванням норми споживання природного газу для населення, а саме «плита газова у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача» - 7,1 м. куб. на одну людину на місяць, у період з 19 серпня 2017 року по 27 листопад 2018 року - 5,4 м. куб. на одну людину на місяць.

Зобов`язано ПАТ «Миколаївгаз» за свій рахунок встановити індивідуальний прилад обліку природного газу у квартирі АДРЕСА_1 , у строк до 01 січня 2021 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Миколаївгаз» про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У травні 2019 року ПАТ «Миколаївгаз» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення ухвалені у справі щодо визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії з відновлення газопостачання.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є справою незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ПАТ «Миколаївгаз»подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», в інтересах якого діє адвокат Голубашенко Тарас Олександрович, на рішення Заводського районного суду міста Миколаєвавід 19 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут»про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Кривцова