Справа № 314/666/19
Провадження № 2/314/560/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 року м. Вільнянськ

Справа № 314/666/19;

провадження № 2/314/560/2019;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

-ОСОБА_1 ;

-відповідач Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільнянськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості за затримку заробітної плати,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 12.02.2019 року з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості за затримку заробітної плати. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 17.05.2010 року його було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду юрисконсульта Вільнянського РЕМ згідно наказу № 1400-к. 27.04.2018 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Так, ПАТ «Запоріжжяобленерго» на день звільнення позивача ОСОБА_1 нарахувало заробітну плату за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 58638,11 грн., але не виплатило у зв`язку з відсутністю грошових коштів. 28.09.2018 року Вільнянським районним судом Запорізької області по цивільній справі № 314/3380/18 ухвалено рішення, відповідно до якого з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 58638,11 та середній заробіток за час затримки з розрахунку у розмірі 40850,37 грн. 30.11.2018 року на рахунок позивача були зараховані кошти у загальному розмірі 52547,97 грн - часткове погашення заборгованості по заробітній платі. 30.01.2019 року на рахунок позивача були зараховані кошти у розмірі 6090,14 грн - остаточний розрахунок по заробітній платі. Таким, чином заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 58638,11 грн. в повному обсязі була сплачена 30.01.2019 року. Крім того, рішенням Вільнянського районного суду від 28.09.2018 року по цивільній справі № 314/3380/18 встановлено, що середній заробіток позивача складає 412,63 грн/день. При цьому, компенсація за затримку з розрахунку була обчислена по 20.09.2018 року включно. Тому позивач вважає, що нарахування середнього заробітку у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати повинна здійснюватися за кількістю робочих днів починаючи з 21.09.2018 року по 30.01. 2019 року, що становить 90 днів, а отже, сума середнього заробітку у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати при звільненні становить 412,63 грн х 90 днів = 37136,70 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить відмовити. Надано до суду відзив на позов, який міститься в матеріалах справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 22.02.2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

25.03.2019 року до канцелярії суду надійшла заява про зміну про вступ у справу в якості представника відповідача Бабака Р.А.

16.04.2019 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про поновлення строку на надання відзиву.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд

встановив

17.05.2010 року позивача було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду юрисконсульта Вільнянського РЕМ згідно наказу № 1400-к. 27.04.2018 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Так, ПАТ «Запоріжжяобленерго» на день звільнення позивача ОСОБА_1 нарахувало заробітну плату за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 58638,11 грн., але не виплатило у зв`язку з відсутністю грошових коштів. Станом на 30.11.2018 року року позивачу було виплачено 52547,97 грн., а станом 30.01.2019 року на рахунок позивача були зараховані кошти у розмірі 6090,14 грн. Таким, чином заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 58638,11 грн. в повному обсязі була сплачена 30.01.2019 року. При цьому, відповідач повинен був виплатити вищевказані суми в повному обсязі 27.04.2018 року, але здійснив вказані виплати з порушенням встановлених законодавством України строків.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Згідно зіст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно дост. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлено, що 17.05.2010 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи за власним бажанням з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, наказ № 1719-к від 26.04.2018 року, що підтверджується його копією.

При звільненні позивачу не була виплачена заборгованість із заробітної плати та не проведено повний розрахунок.

Заборгованість по нарахованій заробітній платі була погашена в повному обсязі 30.01.2019 року, про що зазначено в позовній заяві та визнано відповідачем у відзиві на позов, який міститься в матеріалах справи.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. З огляду на те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, стягненню на користь останнього підлягає середній заробіток за кожен день затримки розрахунку до дня ухвалення рішення судом.

При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про стягнення на його користь середнього заробітку у розмірі 37136,70 гривень за період з 21.09.2018 року по 30.01.2019 року, виходячи з 90 робочих днів і розміром середньоденного заробітку 412,63 гривень. Вимоги фактично обґрунтовані тим, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" допустило затримку розрахунку до 30.01.2019 року (дата остаточного розрахунку по заробітній платі), а всі обставини вже встановлені рішенням суду від 28.09.2018 року по справі 314/3380/18. Тому позивач вважає, що нарахування середнього заробітку у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати повинна здійснюватися за кількістю робочих днів починаючи з 21.09.2018 року по 30.01. 2019 року, що становить 90 днів, а отже, сума середнього заробітку у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати при звільненні становить 412,63 грн х 90 днів = 37136,70 грн.

При цьому, суд враховує, що 11.05.2018 року державний виконавець Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області стягнув кошти з банківського рахунку ПАТ "Запоріжжяобленерго" по виконавчим документам і направив їх платіжним дорученням № 2425 на розрахунковий рахунок ПАТ "Запоріжжяобленерго" для цільової виплати по посвідченням КТС ПАТ "Запоріжжяобленерго", у тому числі стягувачу ОСОБА_1 , але у через звільнення ОСОБА_1 з підприємства 27.04.2018 року, який позбувся статусу працівника, перерахування коштів після цієї дати за виконавчим документом - посвідченням № НОМЕР_2 від 26.01.2018 року виданим КТС стало можливо лише через органи виконавчої служби, а підприємство було вже позбавлено такого права. 25.06.2018 року зазначені цільові кошти у сумі 6090,14 гривень було автоматично (через невикористання їх за призначенням) повернуто Вознесенівському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Дані обставини підтверджуються долученими представником відповідача до відзиву копіями документів, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2018 року, постановами про закінчення виконавчих проваджень від 31.05.2018 року та 14.03.209 року, а також копією меморіального ордеру № 1 від 25.06.2018 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначені обставини свідчать про те, що виплата заборгованості по заробітній платі за вересень 2017 року у розмірі 6090,14 гривень, за виданим виконавчим документом - посвідченням КТС ПАТ "Запоріжжяобленерго" № 2079 від 26.01.2018 року, наявними на рахунку Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області грошовими коштами, не здійснювалась не з вини відповідача. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідачем 30.11.2018 року було виплачено весь борг за виключенням заробітної плати за вересень 2017 року, то розмір робочих днів за період з 21.09.2018 року по 30.11.2018 складає 50 робочих днів.

Таким чином, нарахування виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку має проводитися таким чином: 412,63 грн (середньоденний заробіток, що встановлено рішенням Вільнянського районного суду від 28.09.2018 року по цивільній справі № 314/3380/18) х 50 (кількість робочих днів затримки в період з 21.09.2018 року по 30.11.2018 року) та дорівнює 20631,50 грн. При цьому, даний розмір зазначений без виключення (без віднімання) сум відрахувань, податків і зборів.

Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Згідно ст. 18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.

Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту, а тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку Галутві Р.О. з урахуванням вищевказаного розрахунку підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати.

На підставі п. 1 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченомуст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 43 Конституції України, статтею першою Протоколу № 1 Європейськоїконвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст.ст. 2, 3,10-12,13,81,82,141,263 - 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 115,116,117, 223 КЗпП України, п. 20Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (, адреса: 69035, місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, 14) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_3 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 05.12.1996 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 20631 (двадцять тисяч шістсот тридцять одна) гривня 50 копійок (сума без відрахування обов`язкових платежів та зборів).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (, адреса: місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, 14) на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 31.05.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 05.12.1996 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», , адреса: 69035, місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, 14.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

31.05.2019