Справа № 496/579/19
Провадження № 2/496/855/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Бойчук Р.Д.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 2 788 710, 00 грн. та неустойку за період з 31.12.2018 по 06.02.2019 року в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочки, що складає 1 059 709, 80 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою послугувало невиконання відповідачем договору позики згідно, якої позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 788 710, 00 грн., що еквівалентно 100 000,00 дол. США зі строком повернення 31.12.2018 року. Однак, відповідач у становлений термін своїх зобов`язань не виконав, у зв`язку з чин виникла необхідність звернутись до суду.

Позивач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягає, позов просив задовольнити (а.с. 28).

Відповідач у судовому засіданні був присутнім, проти позову не заперечував, позов визнав в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

05.02.2018 року між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики. Згідно якого, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 2 788 710, 00 грн., що на момент укладання договору становить за курсом НБУ 100 000,00 дол. США зі строком повернення 31.12.2018 року, однак, у свою чергу позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання (а.с. 4).

Про виконання позивачем умов договору позики від 05.02.2018 року свідчить розписка від 05.02.2018 року, відповідно до якої, ОСОБА_1 отримав грошові кошти у борг у сумі 2 788 710, 00 грн. що еквівалентно 100 000,00 дол. США зі строком повернення 31.12.2018 року (а.с. 5).

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Згідно з ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно дост. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. (сторонами).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є односторонньою угодою, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

З огляду на викладене порушено право та законний інтерес позивача на повернення йому грошових коштів в повному обсязі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст.8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Таким чином, судом було встановлено факт отримання відповідачем грошових коштів, встановлено, що він не виконав свого обов`язку по виконанню зобов`язання або поверненню коштів, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу 3 848 419, 80 грн., яка складається з суми за договором позики у розмірі 2 788 710, 00 грн. та неустойку за період з 31.12.2018 по 06.02.2019 року в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочки, що складає 1 059 709, 80 грн.

У відповідності п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, сплата судового збору покладається на відповідача

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 202 ,207, 525, 526, 629, 638, 639, 1046, 1047, 1048 ЦК України; ст.ст. 4, 12, 13, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 05.02.2018 року у розмірі 2 788 710,00 (два мільйони сімсот вісімдесят вісім тисяч сімсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за період з 31.12.2018 року по 06.02.2019 рік, 1% від суми заборгованості за кожний день прострочки у розмірі 1 059 709,80 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот дев`ять гривень 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 9605,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний текст рішення складено 28 травня 2019 року.

Суддя Буран В.М.