Справа № 452/3304/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/811/88/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вартості будівельних матеріалів, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартість будівельних матеріалів в сумі 238 926,00 гривень та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 691,00 гривень, а всього 240 617,00 гривень.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1

В апеляційній скарзі посилається на те, що на момент початку будівництва будинку вона була власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Будівництво велося виключно за кошти Шеховичів, які були набуті за роки праці та під час будівництва. Також в процесі будівництва використані заздалегідь придбані/набуті будівельні матеріали: цегла, пиломатеріали, та тому не було потреб у фінансовій допомозі позивача.

В матеріалах справи відсутні іменні чеки або інші документи, якими б стверджувалася матеріальна чи фінансова участь позивачки у будівництві належного їй ( ОСОБА_1 ) будинку, а також відсутні докази про наявність між нею та ОСОБА_3 домовленості про участь в будівництві, тому суд неправильно застосував положення статті 1212 ЦК України до даних правовідносин.

В підтвердження збільшення вартості будівельних матеріалів судом першої інстанції в порушення вимог ст.131 ЦПК України прийнято довідки суб`єктів підприємницької діяльності про дійсну вартість будівельних матеріалів на час розгляду справи.

Просить рішення Сабмірського міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, із договору дарування від 30 вересня 1997 року, реєстраційного посвідчення від 15 жовтня 1997 року та довідки Самбірського МБТІ від 14.11.2016 № 1982 відомо, що ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 . На земельній ділянці знаходиться: один дерев`яний жилий будинок жилою площею 32,5 кв. м. з двох кімнат і кухні, стайня, стодола, вбиральня, огорожа та криниця. Вказаний будинок зареєстрований на праві особистої власності в цілому за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Самбірською держнотконторою від 30 вересня 1997 року за реєстром № 1-134/6 ( а. с. 11, 59, 60 ).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про право власності видно, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 67, 68).

Із повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 10 лютого 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомила Інспекцію ДАБК у Львівській області про початок будівельних робіт «Будівництво житлового будинку» по АДРЕСА_1 (а. с. 61).

Із декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 26 травня 2014 року відомо, що з цієї дати слід вважати закінченим будівництвом об`єкт готовим до експлуатації одноповерховий з мансардою житловий будинок загальною площею 269,16 кв. м, житловою площею 120,63 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію 493,4 тис. грн., у тому числі: витрати на будівельно-монтажні роботи 200 тис. грн., витрати на машини, обладнання та інвентар 25,0 тис. грн. ( а.с. 62-64).

Із свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно що 24 липня 2014 року за ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстровано житловий будинок 1 , А за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 269,16 кв. м., житловою площею 120,63 кв.м. ( а.с. 65, 66).

Із повідомлення виконавчого комітету Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 01.11.2016 № 10 вбачається, що земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право на власність. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). За вказаною адресою знаходяться два житлові будинки, які належать ОСОБА_1 (один - згідно свідоцтва про право власності, другий - подарований родичкою) (а. с. 9).

Із довідки про склад сім`ї, будинкової книги та довідки виданої Стрілковицькою сільською радою відомо, що місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 у будинку, який був подарований ОСОБА_1 новозбудованому будинку зареєстровані особи відсутні. Дата реєстрації ОСОБА_6 записана 17.07.2008, ОСОБА_8 - 10.07.2008, ОСОБА_7 - 11.02.2010 після народження, а ОСОБА_1 - 25.09.2015 (а.с. 8, 127-128, 129).

Також судом беззаперечно встановлено, що сторони (мати та свекруха) після одруження ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у 2008 році домовилися про будівництво нового житлового будинку для молодого подружжя на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 , яке було розпочато літом 2009 року, на будівництво якого позивач надала частину будівельних матеріалів і воно було закінчено на початку 2014 року, але після закінчення будівництва право власності на житловий будинок ОСОБА_1 оформила на себе.

Дані обставини підтверджуються як поясненнями позивачки ОСОБА_3 так і показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 які безпосередньо працювали на будівництві, вказували у який період виконувалися будівельні роботи, звідки бралися будівельні матеріали і за чий рахунок вони були придбані.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_6 щодо початку будівництва будинку та для кого він будувався, котра, крім того, остання не орієнтувалася у тому як і ким велися будівельні роботи, так як під час вагітності і після народження дитини проживала у своїх батьків. У письмовому поясненні, що міститься у висновках за матеріалами розгляду її заяви Самбірським ВП ГУ НП у Львівській області нею зазначено, що в с. Ваньовичі, біля будинку її бабці, знаходиться новий будинок, який вона з чоловіком будували після одруження і деякий час там проживали.

Із довідок, виданих Самбірським відділенням ПАТ «Львівгаз», відомо, що лічильник обліку природного газу був встановлений абоненту ОСОБА_1 30 січня 2013 у будинку опалювальною площею 150 кв. м, шо спростовує пояснення відповідача про те, що цей лічильник був встановлений у старому будинку, оскільки загальна площа старого будинку становить тільки 67,0 кв. м (а.с. 122, 129).

У зв`язку з наведеним суд вірно не взяв до уваги посилання відповідача та третьої особи про те, що будівництво будинку розпочалося в лютому 2014 і закінчено у травні 2014 року, так як дані про початок будівництва у повідомленні про початок виконання будівельних робіт записані невірно, а у їх поясненнях щодо того для кого будувався будинок маються розбіжності.

Згідно товарних чеків та накладних, позивачем було придбано будівельні матеріали на суму 121 480,00 грн. (а.с. 12-17, 44).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 №7 (із наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Недоведеність конкретного розміру витрат може бути підставою для зменшення розміру їх відшкодування, а не для відмови у позові.

Отже, зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Ураховуючи наведене, а саме те, що у сторін не було угоди про створення їх спільної, а позивач надавала безоплатну допомогу своєму сину і невістці у будівництві для них будинку, а не відповідачу, але ті не стали власниками новозбудованого будинку та перехід майна від позивача до відповідача не ґрунтується на прямій вказівці закону і суперечить меті правовідношення щодо надання безоплатної допомоги іншим особам, а не відповідачу, є підстави для висновку про те, що відповідач набула майно позивача безпідставно і зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Оскільки будівельні матеріали, надані позивачем, використані під час будівництва будинку, власником якого стала відповідач і їх неможливо повернути в натурі, то із відповідача у користь позивача необхідно стягнути їх вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи.

Із довідок, наданих фізичними особами-підприємцями вбачається, що на час розгляду справи вартість даних будівельних матеріалів істотно збільшилася і становить 238 926,00 гривень (а.с.46-52;148-153)

Посилання відповідача не те, що такі довідки є неналежними доказами, так як дані обставини можуть бути встановлені на підставі висновку судової товарознавчої експертизи, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки відповідач та її представник клопотання про призначення вказаної експертизи не заявляли.

Крім того, вартість будівельних матеріалів на час розгляду справи у ФОП, у яких вони були придбані позивачем, та інших ФОП суттєво не відрізняється.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.