КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/6329/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Коренюк А.М.
П о с т а н о в а

Іменем України

03 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, надання відповідних прав на вчинення дій, -

у с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року позивач пред`явив позов до відповідача, у якому просив звернути стягнення на предмети іпотеки: належну на праві власності земельну ділянку 32, що має цільове призначення - ведення садівництва та яка розташована в м. Ки єві, садове товариство «Озерний», по АДРЕСА_1, яка має площу 0, 0613 га, і належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 03 червня 2003 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 10-7-00382, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2 , яка є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16 жовтня 2007 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , для задоволення вимог ПАТ «Державний ощадний банк України», код ЄДРПОУ - 00032129, що є правонаступником ВАТ «Державний ощадний банк України», що виникли на підставі договору відновлювальної кредитної лінії № 2327 від 16 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 про отримання в кредит грошових коштів в сумі 77 000 доларів 00 центів США, шляхом продажу ПАТ «Державний ощадний банк України» як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» за ціною продажу земельної ділянки - 253 782 грн., садового будинку -1 371 741,00 грн.. Надати товариству право зареєструвати право власності на іпотечне нерухоме майно у відповідних установах з питань державної реєстрації, право отримати витяг з реєстру прав власності на іпотечне нерухоме майно у відповідних установах з питань державної реєстрації, подавати та отримувати в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, комунальних підприємствах, органах нотаріату України будь-які документи, витяги на земельну ділянку, землевпорядну та іншу документацію для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, здійснення формування та державну реєстрацію, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, виправлення виявлених помилок у ньому. Виселити ОСОБА_1 з вказаного житлового будинку, та надати позивачу право на реєстрацію права власності на іпотечне майно відповідно до чинного законодавства та вчиняти всі інші необхідні дії, пов`язані з продажем предметів іпотеки тощо.

Зазначав, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 16 жовтня 2007 року був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №2327 від 16 жовтня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 77 000 доларів 00 центів США зі сплатою 12, 5 % (відсотків) річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 16 жовтня 2017 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

У якості забезпечення виконання умов кредитного договору 16 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір для задоволення вимог ВАТ «Державний ощадний банк України», що виникли на підставі договору відновлювальної кредитної лінії № 2327 від 16 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 про отримання в кредит грошових коштів в сумі 77 000 доларів 00 центів США, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку земельну ділянку 32, що має цільове призначення - ведення садівництва та, яка розташована по АДРЕСА_1 та має площу 0, 0613 га, оцінену в сумі 782 200 грн. 00 коп., яка належить їй на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 03 червня 2003 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 10-7-00382, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2 .

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти в повному обсязі, проте останній належним чином не виконує умови договору, станом на 18 вересня 2017 року загальна заборгованість позичальника перед банком становить 81 800 доларів 96 центів США, яка складається з наступних складових: 1 518 доларів 00 центів - загальна сума не простроченого (основного боргу), 69 860 доларів 97 центів США - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 8 811 доларів 44 центи США - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 1 610 доларів 55 центів США - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу та відсотків за користування кредитом.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 червня 2011 року позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 77 787 доларів 74 центів США, що еквівалентно на дату винесення рішення 620 084 грн. 97 коп.. За наслідками постановленого рішення суду отримано виконавчий лист та звернуто його до виконання в межах процедури виконання рішення суду, наразі який перебуває на виконанні у виконавчій службі за територіальністю, та не виконаний.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмети іпотеки - належну на праві власності ОСОБА_1 , земельну ділянку 32, що має цільове призначення - ведення садівництва та, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 має площу 0, 0613 га, оцінену в сумі 782 200 грн. 00 коп., і належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 03 червня 2003 року, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 10-7-00382, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2 , яка є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16 жовтня 2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», код ЄДРПОУ - 00032129, що є правонаступником Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», що виникли на підставі договору відновлювальної кредитної лінії № 2327 від 16 жовтня 2007 року, укладеного між Відкритим акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 про отримання в кредит грошових коштів в сумі 77 000 доларів 00 центів США, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про іпотеку", виходячи із початкової ціни предмета іпотеки, визначеного сторонами зобов`язання згідно іпотечного договору від 16 жовтня 2007 року, укладеним між Відкритим акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , що становить 782 200 грн. 00 коп..

З метою забезпечення збереження предмета іпотеки - земельну ділянку 32, що має цільове призначення - ведення садівництва та яка розташована адресою: АДРЕСА_1 та має площу 0, 0613 га, до моменту її реалізації, передати в управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», код ЄДРПОУ - 00032129, на період його реалізації.

У решті вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині: визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки - земельної ділянки на рівні 782 200 грн., відмови у задоволенні вимоги про звернення стягнення на садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею - 139, 2 кв. м., основною площею 62, 4 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_1 , відмови у виселенні відповідача; відмови у наданні права Банку зареєструвати право власності на іпотечне нерухоме майно у відповідних установах з питань державної реєстрації, права отримати витяг з реєстру прав власності на іпотечне нерухоме майно у відповідних установах з питань державної реєстрації, - подавати та отримувати в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, комунальних підприємствах, органах нотаріату України - будь-які документи, витяги на земельну ділянку, землевпорядну та іншу документацію для присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки, здійснення формування та державну реєстрацію земельної ділянки, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, виправлення виявлених помилок у ньому та ухвалити в ційчастині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Уважає, що судом першої інстанції в неповній мірі досліджено та не надано належної оцінки доказам, наявних в матеріалах справи. Визначаючи початкову вартість реалізації предмета іпотеки, суд виходив із вартості, визначеної сторонами при укладанні договору іпотеки. Проте дана вартість не є актуальною на даний час, що підтверджується Звітом про експертно-грошову оцінку земельної ділянки та звітом про визначення ринкової вартості садового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Не погоджується з висновком суду, що садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами не є предметом іпотеки, оскільки був побудований після укладання сторонами вказаного договору. Відповідно до ч. 5 Закону України «про іпотеку», у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, пояснення відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції установлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 16 жовтня 2007 року був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 2327 від 16 жовтня 2007 року, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 77 000 доларів 00 центів США зі сплатою 12, 5 % (відсотків) річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 16 жовтня 2017 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с.25-26).

У якості забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 16 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено іпотечний договір для задоволення вимог ВАТ «Державний ощадний банк України», що виникли на підставі договору відновлювальної кредитної лінії № 2327 від 16 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 про отримання в кредит грошових коштів в сумі 77 000 доларів 00 центів США, за умовами якого відповідачпередала в іпотеку земельну ділянку 32 (тридцять два), що має цільове призначення - ведення садівництва, та яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ( с/т «Озерний» у Дарницькому районі міста Києва площ ею 0, 0613 га, оцінену в сумі 782 200 грн. 00 (нуль) коп., належить відповідачу на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ,виданого Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 03 червня 2003 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 10-7-00382, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2 (а.с. 27-31, 32).

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти в повному обсязі, проте позичальник належним чиномне виконує умови договору, станом на 18 вересня 2017 року загальна заборгованість йогоперед банком становить 81 800 доларів 96 центів США, яка складається з наступних складових: 1 518 доларів 00 центів - загальна сума не простроченого (основного боргу), 69 860 доларів 97 центів США - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 8 811 доларів 44 центи США - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 1 610 доларів 55 центів США - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу та відсотків за користування кредитом (а.с.16).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 червня 2011 року позов АТ «Ощадбанк» доОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 77 787 доларів 74 центів США, що еквівалентно на дату винесення рішення 620 084 грн. 97 коп..

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

За наслідками постановленого рішення суду позивачем отримано виконавчий лист та звернуто його до виконання в межах процедури виконання рішення суду, наразі який перебуває на виконанні у виконавчій службі за територіальністю, який не виконаний (а.с.46, 47, 48).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст. 546 ЦК України).

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч.1 ст. 572 ЦК України).

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.1, 2 ст. 590 ЦК України).

Відповідачвідповідно до умов договору іпотеки засвідчила, що всі умови договору їй зрозумілі, й вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердила свою здатність їх виконувати своїм підписом.

ОСОБА_2 не виконаввзяті на себе зобов`язання за умовами вищезазначеного кредитного договору ,заборгованість за яким ним не погашена,в зв`язку з чим у позивача виникло право на звернення стягнення в погашення заборгованості на іпотечне майно.

Прийшовши до такого висновку, суд вирішив задовольнити частково позовні вимоги, звернути стягнення на належну відповідачу на праві власності земельну ділянку,яка є предметом іпотеки за договором іпотеки від 16 жовтня 2007 року, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з ЗУ «Про виконавче провадження» та передати в управління позивачу земельну ділянку на період її реалізації. Оскільки садовий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці не був предметом іпотеки за іпотечним договором, на нього не можливо звернути стягнення, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог та у виселенні відповідача з вказаного житла суд відмовив.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки суд першої інстанції прийшов до такого висновку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи, то позивач у своїх позовних вимогах просив у рахунок погашення заборгованості позичальника за кредитним договором звернути стягнення на земельну ділянку та садовий будинок шляхом продажу ПАТ «Державний ощадний банк України» як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» за ціною продажу - земельної ділянки - 253 782 грн., садового будинку -1 371 741,00 грн. Надати товариству право зареєструвати право власності на іпотечне нерухоме майно у відповідних установах з питань державної реєстрації,право отримати витяг з реєстру прав власності на іпотечне нерухоме майно у відповідних установах з питань державної реєстрації,подавати та отримувати в органах державної влади ,місцевого самоврядування,установах підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності,комунальних підприємствах,органах нотаріату України - будь які документи,витяги на земельну ділянку,землевпорядну та іншу документацію для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці,здійснення формування та державну реєстрацію,внесення відомостей(змін до них) до Державного земельного кадастру,виправлення виявлених помилок у ньому.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Між тим, суд першої інстанції у порушення вказаної норми процесуального права, вийшов за межі позовних вимог і на свій розсуд визначив спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості позичальника шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження».

У зв`язку з указаним є підставним аргумент апеляційної скарги про те, що суд таким рішенням порушив принцип диспозитивності, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки відмінний від того,який просив позивач у позовній заяві.

Разом з тим колегія суддів уважає, що позовні вимоги, зміст яких зводиться по суті про визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки, не можуть розглядатися судом, оскільки такий спосіб звернення на предмет іпотеки є позасудовим.

Такий висновок підтверджується п.6.6. іпотечного договору, укладеного сторонами, яким передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання. За цим договором іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, та/або набути права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання на підставі цього договору або укладеного договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п.6.7 цього договору після завершення позасудового врегулювання згідно з п.6.6. договору іпотекодержатель втрачає право вимоги до іпотекодавця щодо виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України можна зробити висновок про те, що законодавець визначив три способи захисту для задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Указана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-1388цс16.

З огляду на викладене колегія суддів уважає, що позовні вимоги відображають порядок позасудового врегулювання задоволення вимог кредитора за рахунок іпотечного майна відповідача, і не можуть бути розглянуті в судовому порядку, а відтак позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, надання відповідних прав на вчинення дій залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук