ПОСТАНОВА
Іменем України

05 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/1324/19

провадження № 22-ц/4809/1025/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Гармаш Т. І.) від 16 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що поранення (контузія) отримане ним під час бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан, 06 квітня 1983 року, не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного вчинення собі тілесного ушкодження.

Свою вимогу заявник обґрунтовував тим, що рішенням Центральної військоволікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця, оформленим протоколом від 25 грудня 2013 року № 3307, встановлено, що отримана ним контузія пов`язана з виконанням обов`язку військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Рішенням Полтавської обласної МСЕК № 2 йому призначена 3-я група інвалідності, а з 11 листопада 2017 року 2-а група, пов`язана з пораненням. У зв`язку з цим та відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, але за умови документального підтвердження ним причин та обставин отримання поранення, а саме: що поранення (контузія) не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. 30 листопада 2018 року комісія Міністерства оборони України з питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової допомоги відмовила йому у призначення одноразової допомоги на тій підставі, що ним не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення. Вжиті ним заходи по збиранню необхідних документів виявилися невдалими, підтверджуючий документ про причини і обставини його контузії відсутній. Тому вказаний ним у заяві факт можливо встановити лише судовим рішенням в порядку окремого провадження.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та роз`яснено заявнику право звернення із позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Суд дійшов висновку, що із змісту заяви вбачається наявність спору про право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, який виник між ним і Міністерством оборони України та який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заявник оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку і просив скасувати її, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:
1) наказного провадження;
2) позовного провадження (загального або спрощеного);
3) окремого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Орієнтовний перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом в порядку окремого провадження, наведено у ч. 1 ст. 315 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
1)факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
2)встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;
3)заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
4)чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі окремого провадження у таких випадках:
1)заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1ч. 1 ст. 186 ЦПК України);
2)якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі за текстом Порядок), військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 19 вказано Порядку передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Перелік документів, якими підтверджуються, що поранення не пов`язане із вчиненням заявником кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження міститься у пунктах 21.7. та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, а саме:
довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва);
щодо колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи). Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що питання призначення і виплати йому одноразової допомоги було предметом розгляду відповідної комісії Міністерства оборони України, яка своїм рішенням від 30 листопада 2018 року № 123 (витяг з якого заявником додано до заяви про встановлення юридичного факту) відмовила йому у призначенні цієї виплати у зв`язку з тим, що ним не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, а висновок про причинний зв`язок травми, поранення (контузії) складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, які не подано на розгляд комісії.

Аналіз положень вказаних актів законодавства дає підстави для висновку, що встановлення обставин поранення належить до компетенції військово-лікарської комісії, Міноборони, інших центральних органів виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (розпорядників бюджетних коштів) на підставі наданих заявником або витребуваних ціми органами документів, що виключає встановлення цих фактів судом в порядку окремого провадження.

Отже подана ОСОБА_1 до суду заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України).

Крім того, згідно п. 15 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Враховуючи, що заявник не згоден з рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким йому відмовлено у призначенні одноразової допомоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність між ним і Міноборони спору про право, що є також підставою для відмови у відкритті провадження у справі (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи, що подана заявником до суду заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також зважаючи на наявність пору про право заявника на призначення йому і виплату одноразової допомоги, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права і постановив законне і обґрунтоване судове рішення.

Аргумент апеляційної скарги є аналогічними доводам заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 червня 2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. І. Мурашко