ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Харків

Справа № 639/5360/18

Провадження № 22-ц/818/907/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Бровченка О.І., Пилипчук Н.П.

Учасники справи :

Заявник: Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

Боржники: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 листопада 2018 року, постановлену суддею Труханович В.В.,

за заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» про видачу наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 листопада 2018 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою КП «Харківводоканал» про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, оскільки боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрованими або знятими з реєстрації на території м. Харкова та Харківської області не значаться (ч.9 ст.165 ЦПК України).

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою КП «Харківводоканал» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до районного суду для подальшого розгляду, стягнувши з боржників судові витрати за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що виконавчим органом Харківської міської ради, на який покладено повноваження з реєстрації чи зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб в межах міста Харкова, формування та ведення Реєстру територіальної громади міста Харкова є Департамент реєстрації ХМР, однак судом першої інстанції було порушено порядок отримання інформації щодо місця перебування чи проживання боржників у відповідному органі, яким є Департамент реєстрації ХМР, оскільки згідно мотивувальної частини оскаржуваної ухвали відомості отримані судом з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання в Харківській області від 13.11.2018. Зазначає, що вказаний Відділ є структурним підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України м. Харкова. Крім того, відповідно до наявної на підприємстві інформації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою (довідкою про склад сім'ї). Посилається також на ч.7 ст.165 ЦПК України, де вказано, що суддя з метою визначення підсудності може користуватись даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у вересні 2018 року КП «Харківводоканал» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу, у якій просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь заявника заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 2271 грн. 46 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 1 липня 2017 року по 31 липня 2018 року у розмірі 1385 грн. 18 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 1 липня 2017 року по 31 липня 2018 року у розмірі 759 грн. 37 коп., індекс інфляції - 90 грн. 47 грн., 3% річних від простроченої суми 36 грн. 44 коп., а також судовий збір в розмірі 176 грн. 20 коп..

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України).

Так, відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволені заяви про видачу судового наказу суд послався на ч. 9 ст. 165 ЦПК України, оскільки отримана судом інформація не дає можливість встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Частинами 4-9 ст. 164 ЦПК України, передбачено дії суду для визначення підсудності заяви про видачу судового наказу.

Так, суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п'яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

На виконання вимог вказаної статті судом було зроблено відповідні запити для визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб - боржників.

Відповідно до відповіді наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 7 листопада 2018 року, боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрованими не значаться (а.с. 15,16).

Доводи заявника щодо порушення судом порядку встановлення місця проживання (перебування) боржників, зокрема, неподання запиту до повноважного органу Департаменту реєстрації ХМР, спростовується матеріалами справи.

Судом першої інстанції були зроблені відповідні запити і до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (а.с.9,10).

З інформаційних довідок з Реєстру територіальної громади міста Харкова, сформованих за формою згідно з додатком 15 до наказу від 29.05.2018 № 01-03-07/52/18, вбачається, що відомості щодо боржників у Реєстрі відсутні (а.с.7,8,11,12).

Апеляційним судом були перевірені вищевказані інформаційні довідки на порталі електронних сервісів, зміст яких повністю відповідав довідкам, отриманих судом першої інстанції на запити.

Тобто, інформація у всіх наведених вище довідках не містить відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб - боржників, а тому суд був позбавлений можливості передати заяву за підсудністю.

Таким чином, суд правомірно відмовив у видачі судового наказу у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Щодо довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім'ї) сформованої 20 листопада 2018 року за запитом КП «Харківводоканал» відносно місця проживання боржників за адресою: АДРЕСА_1, слід зазначити, що вона не була надана до суду першої інстанції, тому не досліджувалась ним та правова оцінка їй не надавалась.

При цьому, апеляційним судом роз'яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Тобто, в даному випадку законодавцем встановлено, що стягувач (встановивши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника) не позбавлений можливості звернутись до суду з повторною заявою про видачу судового наказу або з позовною заявою в порядку спрощеного провадження.

Також, апеляційним судом враховується і те, що без встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичних осіб - боржників, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 169 ЦПК України, щодо надсилання судового наказу боржникам, що в свою чергу призведе до неможливості набрання судовим наказом законної сили (ч. 1 ст. 172 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв про видачу судового наказу» № 14 від 23 грудня 2011 року роз'яснено, що заява про видачу судового наказу подається до суду за загальними правилами підсудності, встановленими главою 1 розділу III ЦПК. Зокрема, заява подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання фізичної особи або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування чи місцезнаходженням юридичної особи (стаття 109 ЦПК); на вимогу про стягнення заробітної плати поширюються також правила підсудності за вибором заявника - за зареєстрованим місцем його проживання чи перебування (частина перша статті 110 ЦПК).

У разі порушення правил підсудності заява повертається заявникові для подання до належного суду, про що постановляється ухвала (стаття 115 ЦПК України), яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для відмови КП «Харківводоканал» у видачі судового наказу.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 11 березня 2019 року