Справа № 676/7029/18
Номер провадження 2/676/273/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м. Кам`янець - Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Бондаря О.О.

за участю секретаря судового засідання Маневич І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 34870 доларів США та проценти за договором позики в сумі 16051 долар США , які стягнути в гривнях за офіційним курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 01 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики в виді розписки , згідно умов якого відповідачка зобов`язалась повернути позивачу залишок боргу , отриманого 16 червня 2008 року , який станом на 01 листопада 2015 року становив 34870 доларів США. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконує в зв`язку з чим просить стягнути заборгованість за договором позики в сумі 34870 доларів США та проценти за договором позики за період з 01 листопада 2015 року по 06 вересня 2018 року відповідно до ч. 1 ст.. 1048 ЦК України в розмірі облікової ставки Національного Банку України з в сумі 16051 долар США в гривнях за офіційним курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення.

В судовому засіданні представник позивача Мерінова Н.В. позов підтримала посилаючись на ті ж обставини.

Відповідачка та представник відповідача - ОСОБА_3 позов не визнали і пояснили, що між позивачкою та відповідачем існувала усна домовленість по здійсненню підприємницької діяльності по відгодівлі свиней. Свиней вона відгодовувала як для себе для реалізації на ринку , так і для відповідача, який займався виготовленням м`ясної продукції. Так як прибуток від цієї діяльності був меншим, ніж планував отримувати позивач, то він почав рахувати недоотриманий прибуток боргом відповідачки і нараховувати на нього проценти та проценти на проценти. Відповідачка писала власноручно розписку під психологічним тиском позивача. Він неодноразово приходив до неї в м`ясний павільйон, відкликав її в сторону і вимагав повернення коштів. Ніяких коштів в позику вона в нього не брала. Позику вона брала в банку для придбання квартири.

Свідок ОСОБА_4 подруга відповідачки в судовому засіданні дала показання, що відповідачка займалась вирощуванням свиней, ОСОБА_2 грошей в ОСОБА_1 не позичала. Свідок їздила в село Гаврилівці, де був свинарник і допомагала відповідачці. До початку 2017 року відповідачка віддавала проценти позивачу в розмірі по 1200 гривень.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання, що він власним автомобілем перевозив корма для відгодівлі свиней на ферму селі Гаврилівці , там було два свинарники. Всі гроші платила йому ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання, що знайомий свідка попросив його допомогти ОСОБА_2 складати фінансові звіти. В розрахунках суми боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 відсотки нараховувались на відсотки внаслідок чого боргове зобов`язання було збільшено приблизно на 70000 гривень.

Заслухавши учасників судового розгляду , свідків, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 01 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики згідно умов якого відповідач зобов`язалась повернути неповернуту частину від суми боргу, отриманого 16 червня 2008 року, яка станом на 01 листопада 2015 року становить 34870 доларів США.

У ст. 599 ЦК визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

З копії розписки вбачається, що відповідачка має повертати грошові кошти в 2016 році.

Частиною 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 , ч. 1 ст. 253 , ч. 1 ст. 254 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Враховуючи, що в розписці вказано , що всі питання про повернення боргу будуть вирішені в 2016 році , то проценти в зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики повинні нараховуватись з 01 січня 2017 року по 06 вересня 2018 року дату, вказану в позовній заяві.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що зобов`язання відповідача було визначено в іноземній валюті, то три проценти річних повинні також стягуватись в іноземній валюті , аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду при розгляді справи № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18 у постанові від 16 січня 2019 року. Тому з відповідача підлягають стягненню проценти в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань в сумі 1757 доларів США.

(34870 доларів США х 3% х 613 дні /365 дні).

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в сумі 36627 доларів (34870 доларів США + 1757 доларів США).

Великою Палатою Верховного Суду при розгляді справи № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18 у постанові від 16 січня 2019 року була висловлена позиція , що частиною першою статті 1048 ЦК України визначено єдиний розмір процентів, якщо такі договором позики не передбачені, - на рівні облікової ставки НБУ, яка встановлюється виключно для національної валюти України, тому вказана норма та, як наслідок, право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики, може бути надане та реалізоване лише у разі, якщо позика отримана у гривні, оскільки НБУ не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав.

Отже, у випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування.

Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки НБУ в національну валюту України - гривню буде суперечити частинам першій, третій статті 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем).

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в своїх показаннях вказали, що вони нічого не знають з приводу відносин сторін по їх взаємних грошових зобов`язаннях.

Свідок ОСОБА_4 в своїх показаннях вказала про сплату відповідачкою процентів позивачу.

Не заслуговує на увагу посилання відповідача на написання розписки внаслідок застосування до неї психічного тиску. Оскільки ч. 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

В свою чергу, відповідачем договір позики не оспорювався з підстав, визначених ст. 231 ЦК України.

Верховний Суд у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року при розгляді справи справа № 753/11000/14-ц, провадження № 61-11сво17 вказав, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).

При частковому задоволенні позову суд враховує, що розписку (боргове зобов`язання) від 01 листопада 2015 року писала відповідачка і дана розписка містить зобов`язання про повернення нею суми заборгованності за договором позики після остаточного визначення суми боргу.

Тобто у випадку наявності невиконаного зобов`язання про повернення суми боргу за договором позики, ця сума боргу підлягає стягненню за рішенням суду.

Враховуючи, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 704 гривні 80 коп., ці судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Станом на 17 жовтня 2018 року офіційний курс НБУ 1 долар США становив 27.9300 гривень, тому позивач при подачі позову повинен був сплатити судовий збір в сумі 14222 гривні 23 коп. (27,93 х 50921 долар США).

Судові витрати з відповідача підлягають стягненню в розмірі 67 %, оскільки позов задоволено в розмірі 67 % від суми заявлених позовних вимог (36627 доларів США / 50921 долар США) .

Станом на 24 травня 2019 року офіційний курс НБУ 1 долар США становить 26,3357 гривень.

Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 5758 гривень 02 коп. (36627 доларів США х 26,3357 гривень) х 67 % - 704 гривні 80 коп.).

На підставі викладеного , керуючись ст.. 258 260, 263 265 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 36627 доларів США та судові витрати в сумі 704 гривні 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 5758 гривень 02 коп.

Рішення може бути оскаржене на протязі 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.. 273 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 )

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 31 травня 2019 року

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Бондар О.О