ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2019 року

м.Харків

справа № 636/4052/18

провадження № 22-ц/818/800/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 листопада 2018 року, постановлене під головуванням судді Ковригіна О.С., в залі суду в місті Чугуїв Харківської області, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 26 листопада 2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 23.12.2008 року Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_2 зазначає, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 у нього було відсутнє майно у вигляді частини спірного житлового будинку, тому позивач ОСОБА_1 не є спадкоємцем частини будинку АДРЕСА_1. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що за життя ОСОБА_4 в установленому законом порядку оформив право власності на вищевказаний будинок. Відповідачка вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки спадкоємець не набуває права власності на майно в порядку спадкування, якщо спадкодавець за життя не набув право власності на спірне нерухоме майно, а визначення частки подружжя у праві спільної сумісної власності за померлими, - суперечить вимогам закону.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надав відзив на апеляційну скаргу; зазначив, що спірний житловий будинок був набутий відповідачкою в шлюбі з ОСОБА_4, тому після смерті останнього відкрилась спадщина на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1. Факт набуття спірного будинку в період шлюбу ОСОБА_2 та спільність коштів і вкладу в цей житловий будинок не заперечувалося відповідачкою в судовому засіданні суду першої інстанції.Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок був набутий ОСОБА_2 в шлюбі з ОСОБА_4, а тому не відноситься до майна, яке є особистою приватною власністю відповідачки. Житловий будинок АДРЕСА_1 був спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_1 прийняв спадщину у вигляді 1/4 частини вказаного будинку, оскільки подав заяву про прийняття спадщини. Тому наявні підстави для визнання за ОСОБА_1 право власності на ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 23.12.2008 року Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 8, 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 під час шлюбу з ОСОБА_2 набули у спільну сумісну власність подружжя житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який було зареєстровано за ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається із Ѕ частини зазначеного житлового будинку (а.с. 9, 10). Спадкоємцями після його смерті є дружина ОСОБА_2, яка на час смерті проживала разом із спадкодавцем, та його син ОСОБА_1, який прийняв спадщину, звернувшись у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини.

Донька померлого ОСОБА_3 спадщину не прийняла.

Звернувшись до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 позивачу було відмовлено у зв'язку з неможливістю визначити склад спадкового майна, так як житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належав на праві спільної сумісної власності спадкодавцю та його дружині, визначення розміру часток між якими не проводилося.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що наявні підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За містом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України).

Згідно положень статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді даної категорії справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Матеріали справи свідчать про те, що постановою державного нотаріуса Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Оксендлєр О.Б. від 11 лютого 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, а саме на спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно.

Відповідно до п.1.2, п.4,12, п.4,14, п.4,15, п.4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на майно, що належить спадкодавцю.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно до вимог ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтва про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Як зазначено вище позивач позбавлений можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою державного нотаріусу про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Таким чином суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання ОСОБА_2 на те, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 у нього було відсутнє майно у вигляді частини спірного житлового будинку, тому позивач ОСОБА_1 не є спадкоємцем частини будинку АДРЕСА_1, - не приймається до уваги колегією суддів та спростовується фактичними обставинами справи та вимогами закону, виходячи з наступного.

Встановлено, що з ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 01.07.1961 року по день смерті, що підтверджується відповіддю начальника Шевченківського відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області від 12.02.2019 року (актовий запис про шлюб №8 від 01.07.1961 року).

Сторонами не заперечується, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 набутий ОСОБА_2 в період шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.9).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Отже, на підставі ст. 1226 ЦК України позивач має право на спадкування частки його батька у праві спільної сумісної власності, що становить ј частки в праві власності на будинок.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 січня 2019 року за клопотанням ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору за її апеляційною скаргою до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст. 141, п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з ОСОБА_2 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги в сумі 1057,20 грн. (150% від 704,80 грн.).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 листопада 2018 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 1057,20 грн., який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 14.03.2019 року.