Справа № 626/1105/19
Провадження № 2/626/381/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

31.05.2019 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.

за участі секретаря Скачко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння придбаного в період шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги ОСОБА_1 обгрунтовувала тим, що з 24.08.1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 За період шлюбу вони з відповідачем придбали будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок зареєстровано Красноградським БТІ на праві особистої власності за ОСОБА_2 і записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 3267, на підставі договору купівлі - продажу жилого будинку ВСС № 793693 від 13.07.2005 року.

Позивач вважає, що зазначене домоволодіння є їхньою спільною сумісною власністю подружжя, тому вона просить визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку з надвірними будівлями, придбаного в період її шлюбу з ОСОБА_2

В судове засідання від позивача надійшла заява, в якій вона заявлені вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити , справу слухати без її участі, не клопотала про стягнення судового збору.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти виділення у власність позивача Ѕ частини будинку.

Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в підготовчому судовому засіданні з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.08.1991 року. Згідно договору купівлі -продажу будинку від 13.07.2005 року, посвідченого державни нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області Момот С.В., за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Його право власності зареєстровано в Касноградському БТІ за реєстровим № 3267.

У звіті про оцінку майна 21.01.2019 року вказано, що оціночна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 88140 грн.

У відповідності зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як визначено ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як визначено в ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Верховний Суд України в своїй постанові № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" в пункті 30 пояснив при вирішенні спору про поділ майна, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вимог чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був придбаний сторонами в період перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, а тому є їх спільною власністю.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину домоволодіння в результаті поділу спільного майна подружжя, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.ст.ст. 10, 12, 76, 81, 141-142, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України,ст. ст, 60, 61, 65, 69-71 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння придбаного в період шлюбу - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: