Суддя-доповідач Никифоряк Л.П
Головуючий у 1 інстанції: Гусинський М.О.
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в м. Бахмут цивільну справу без повідомлення учасників справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області /далі Фонд/ з вимогами про зобов`язання нарахувати щомісячні страхові виплати на ім`я ОСОБА_2 за період з 01 липня 2016 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилався на те що порушуються його права як спадкоємця першої черги через незаконну відмову його батьку в страхових виплатах пов`язаних із втратою ним працездатності з 01 липня 2016 року з надуманих підстав, у зв`язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, яка не передбачена Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» як підстава для відмови.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Згідно висновків суду спадкодавцю були припинені щомісячні страхові виплати починаючи з 01 липня 2016 року через те що останній не дотримався вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних відносин та не набув права на такі виплати.

Суд першої інстанції виходив з того, що на час відкриття спадщини жодні страхові виплати ОСОБА_2 не були нараховані та позивач не довів права на одержання соціальних виплат, які не належали спадкодавцеві за життя, також відсутні підстави для зобов`язання Фонду здійснити нарахування таких виплат та включення їх до спадкового майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення та задовольнити позов. В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки судом при вирішенні спору застосовано Постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 та від 10 жовтня 2014 року № 531, а не Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який має вищу юридичну силу.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того, що суд не дав правової оцінки тим обставинам що мало місце порушення права спадкодавця через припинення щомісячних страхових виплат у зв`язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував всі доводи апеляційної скарги. Просив рішення залишити без змін. Вказував що потерпілий ОСОБА_2 не дотримався вимог нормативно-правових актів для продовження виплат, оскільки не перемістився на територію, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, як внутрішньо переміщена особа. Відповідач вважав, що оскільки виплати потерпілому Управлінням не нараховувались та не виплачувались, відсутні суми, які належали би спадкодавцю за життя та у позивача відсутнє право на одержання таких сум у вигляді спадкового майна.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та є сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 /свідоцтво про народження а.с. 8/.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 /копія паспорту а.с. 9/.

24 липня 2015 року ОСОБА_2 взято на облік як особу що переміщена з тимчасово окупованої території його проживання за адресою АДРЕСА_1 до квартири АДРЕСА_2 . Датою закінчення довідки вказано 24 січня 2016 року /довідка а.с.10/.

12 травня 1995 року ОСОБА_2 визначено ступінь втрати професійної працездатності 80% з 03 травня 1995 року безстроково, у зв`язку із професійним захворюванням та повторно визначено 2 групу інвалідності також безстроково /довідка МСЕК а.с.11-12/.

У зв`язку із ушкодженням здоров`я та втратою професійної працездатності потерпілий ОСОБА_2 з 01 квітня 2001 року перебував на обліку як такий що мав зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 13 квітня 1995 року і отримував щомісячні страхові виплати у Відділенні ВДФ м. Димитров та 30 червня 2016 року такі виплати потерпілому були припинені з 01 липня 2016 року з причин визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 167 від 14 березня 2016 року /постанова від 30 червня 2016 року а.с.16/.

Та справу потерпілого ОСОБА_2 30 червня 2016 року знято з обліку в Фонді по причині закінчення терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи /постанова від 14 грудня 2016 року а.с.17/

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що складено відповідний актовий запис № 1208 /а.с.13/.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 лютого 2018 року залишку недоотриманої пенсії в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на загальну вартість 98 247,25грн /а.с.14/.

Згідно відомостей Слов`янського відділення УВДФСС України в Донецькій області потерпілий ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не має заборгованості по страхових виплатах /довідка від 17 травня 2018 року Слов`янського відділення Фонду а.с.15-16/.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок про те, що спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, а також Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) /надалі Закон № 1105-XIV/.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини.

Позивач вважав що має значення для справи обставина щодо правомірності припинення щомісячних страхових виплат, спадкодавцю ОСОБА_2 , при цьому вважав що відбулось порушення його права як спадкоємця.

Частиною 1 статті 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Та страхові виплати провадяться потерпілому з дати встановлення професійного захворювання щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду /ч. 1 ст. 47 Закон № 1105-XIV/.

У даній справі сторони не заперечували обставин щодо перебування ОСОБА_2 на обліку як такого що мав зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 13 квітня 1995 року, який отримував щомісячні страхові виплати до 01 липня 2016 року, також не ставили під сумнів обставини щодо проживання ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території за адресою АДРЕСА_1 .

За змістом ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до встановлених обставин припинення страхових виплат відбулось по причині закінчення терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 167 від 14 березня 2016 року, відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України № 637 від 05 листопада 2014 року та № 531 від 10 жовтня 2014 року.

Отже право на щомісячні страхові виплати не є абсолютним та підлягало законним обмеженням - такими які передбачені чинними нормативно-правовими актами Постановами Кабінету Міністрів України, відповідно до вимог яких призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509.

Та вираження волі ОСОБА_2 , відбулось вчиненням певних дій, взяттям на облік останнього як особи переміщеної з тимчасово окупованої території, складанням та підписанням письмових документів, та суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що мало місце втілення волі у письмовому вираженні. Та подальше нехтування вимогами чинних правових норм стало підставою для припинення страхових виплат Фондом, що було нерозривно пов`язано із особою потерпілого, та не викликало в останнього жодних дій щодо непогодження з таким рішенням Фонду чи його оскарженням.

В частині 10 статті 47 Закону № 1105-XIV зазначено що тільки належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Отже вірні висновки з приводу того, що на час відкриття спадщини спадкодавцю не були нараховані та не належали страхові виплати які би включалися до складу спадщини.

Також, з урахуванням наведеного відсутні правові підстави для задоволення позову відповідно до статті 1227 ЦК України, в якій передбачено, що суми відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що відсутні підстави для отримання страхових виплат, оскільки відповідно до цих норм не було передбачено нарахування та здійснення страхових виплат потерпілим які не перемістилися на територію, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено, що спадкоємець не отримав право на виплату спірних страхових виплат, які не були нараховані та не належали спадкодавцю.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду про задоволення позову здійсненні з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2019 року.

Судді: