Справа № 357/1985/19
Провадження 2/357/2006/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання Александрова А. С.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -
У лютому 2019 року ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 (далі «Відповідач») про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.
Позивачу відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.1993 року, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області, реєстровий №2-919 та зареєстрованому в Білоцерківському МБТІ від 10.07.1995 року, реєстровий №1970, належав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок в цілому має 63,0 кв.м житлової площі і розташований на земельній ділянці з надвірними будівлями та спорудами.
11.06.2002 року між Позивачем та її дочкою Відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Моцною Д.Г. реєстровий номер №1-1384. В цей же день державним нотаріусом було накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі житлового будинку до припинення чи розірвання договору довічного утримання.
За даним договором Позивач передала у власність ОСОБА_2 належний Позивачу на праві власності жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Після укладання договору, Відповідач виконувала належним чином умови договору довічного утримання до 2016 року.
З березня місяця 2016 року по теперішній час Відповідач в порушення договору довічного утримання ухиляється від виконання своїх зобов`язань, постійно мешкає та являється громадянкою Російської Федерації. Позивач неодноразово зверталася до Відповідача по телефону з вимогами про виконання умов договору довічного утримання, але Відповідач не звертає уваги на її потреби та стан здоров`я.
Оскільки, Позивач має похилий вік, потребує постійної допомоги та догляду, вона вимушена була звернутися до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання.
В судове засідання Відповідач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином, про причини неявки не повідомила, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило (а.с.17, 22-23).
В судовому засіданні Позивач вимоги позову підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додатково пояснила, що їй 83 повних років. Приблизно з 2000 року Відповідач постійно мешкає у Російській Федерації. У 2002 року Позивач запропонувала Відповідачу укласти спірний договір. Вона приїхала на оформлення договору, а потім повернулася до місця свого проживання у АДРЕСА_2 . З того часу Відповідач приїхав до дому лише один раз - у 2016 році. Після того, вона до Позивача не приїжджала, жодної допомоги не надавала. Весь цей час з нею у будинку проживає дочка Відповідача (онука Позивача) з двома дітьми.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила суду, що знає Позивача з 1958 року, це дружина її покійного брата. Останній раз Відповідач приїжджала коли Позивач святкувала 80 років у 2016 році. Вона їй не допомагає ні харчуванням, ні одягом, ні доглядом. Коли дочка Відповідача їздила до матері у Російську Федерацію, то та не передала Позивачу нічого, хоча мала таку можливість.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила суду, що є дочкою Позивача. Відповідач більше 3,5 років не приїджає до матері та не телефонує їй. Ніякої допомоги їй не надає. Коли вона приїджала на 2 дня на святкування 80 років матері, вона хоча і організувала святкування, втім після цього забрала всі подаровані матері гроші та поїхала. Після цього жодного разу не приїжджала. Весь цей час з нею у будинку проживає дочка Відповідача (онука Позивача) з двома дітьми правнучками Позивача. Вони також не допомагають Позивачу, а якщо щось роблять, то за гроші Позивача.
Суд, вислухавши пояснення Позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини.
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).
Позивачу, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.1993 року, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області, реєстровий №2-919 та зареєстрованому в Білоцерківському МБТІ від 10.07.1995 року, реєстровий №1970, належав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок в цілому має 63,0 кв.м житлової площі і розташований на земельній ділянці з надвірними будівлями та спорудами.
Відповідно до відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м АДРЕСА_3 Києві та Київській області від 07.03.2019 року наданої на запит суду, Відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
11.06.2002 року між Позивачем та її дочкою Відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Моцною Д.Г., реєстровий номер №1-1384. В цей же день державним нотаріусом було накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі житлового будинку до припинення чи розірвання договору довічного утримання (а.с.6).
Підставою для звернення Позивача до суду стало неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за договором довічного утримання, укладеним 11.06.2002 року.
При розгляді даної справи суд враховує наступні норми матеріального права України.
Згідно з ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно з п.1 ч.1ст.755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Згідно з ч.1ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.
Таким чином, виходячи із засад справедливості, беручи до уваги похилий вік Позивача, стан її здоров`я, скрутний матеріальний стан, відсутність з боку Відповідача будь-яких дій, що би свідчили про виконання умов договору довічного утримання, суд вважає за необхідне розірвати договір довічного утримання, який було укладено 11.06.2002 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Моцною Д.Г., реєстровий №1-1384.
Суд прийшов до висновку про доведеність факту невиконання Відповідачем умов договору довічного утримання, а тому пред`явлений Позивачем позов про розірвання договору підлягає задоволенню повністю.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати, які поніс Позивач при зверненні до суду, підлягають стягненню з Відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 768,40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 11.06.2002 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Моцною Д.Г., реєстровий номер №1-1384.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11.06.2019 року.

СуддяВ. П. Цукуров