РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/15184/18

Провадження № 22-ц/4815/829/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Панас О.В. від 12 квітня 2019 року, проголошене в 12 год. 22 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення - 16 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивовано тим, що рішенням Рівненського міського суду від 5.06.2015 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 28.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_2 аліменти у визначеному судом розмірі не сплачує, чим ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку та свідомо не виконує рішення суду.

У зв`язку із несплатою відповідачем аліментів у нього виникла заборгованість, розмір якої згідно довідки-розрахунку від 24.05.2018 року №4602 станом на 1.05.2018 року складає 26494,97 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 1.05.2015 року по 1.05.2018 року на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 26494 грн. 97 коп.

4.04.2019 року представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Беруном Р.В. подано до суду першої інстанції заяву про зменшення суми позову, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки пеню за 2015рік за прострочення сплати аліментів за період з 1.05.2015 року по 1.05.2018 року в розмірі 14793 грн. 39 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5568 грн. 49 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення мотивовано тим, що у зв`язку з наявною у ОСОБА_2 заборгованістю зі сплати аліментів з нього підлягає стягненню на користь позивачки пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 5568 грн., яка є достатньою та справедливою, враховуючи, що відповідач має сплачувати позивачці щомісячно 800 грн. аліментів на утримання дитини, погашати 14793,39 грн. боргу по аліментах, утримувати малолітню дитину від другого шлюбу, яка народилася у 2018 році, та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що частково задовольняючи позов, судом першої інстанції не обґрунтовано, що саме взято за основу задоволеної суми, а також чому суд взяв до уваги доводи відповідача, а доводи позивача залишив без уваги.

Вважає, що оскільки згідно ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості, а сума пені за прострочення сплати аліментів за 2015 рік складає 54527,22 грн. та в три рази більша за розмір заборгованості, яка складає 14793,39 грн., то пеня підлягає стягненню з відповідача саме в розмірі такої заборгованості.

Крім того, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що він не має можливості знайти роботу, а його посилання на свій мінливий дохід та перебування на його утриманні нової сім`ї є необґрунтованими.

Просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову на суму 5568 грн. залишити без змін, а в частині відмови в задоволенні позовних вимог на суму 9225 грн. скасувати та прийняти нове рішення, яким вимоги в цій частині задовольнити повністю.

Відповідачем також подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводить, що він добровільно виконував свій обов`язок та перераховував кошти на утримання їх спільної з ОСОБА_1 дитини на її картковий рахунок, що позивачкою не заперечується.

Звертає увагу, що на даний час він офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід, на його утриманні перебуває малолітня дитина та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, він регулярно сплачує аліменти та виплачує розстрочену заборгованість, а тому стягнення з нього пені поставить його та його сім`ю в скрутне матеріальне становище.

Крім того, чинним законодавством України не передбачено нарахування пені на розстрочену суму боргу.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 5 червня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи із 28 квітня 2015 року до досягнення повноліття дитиною.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах №46502 від 24.05.2018 року, здійсненого державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів за період з 28.04.2015 року по 30.04.2018 року в сумі 26494,97 грн.

Разом з тим, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 9.10.2018 року у справі №570/2527/18 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення (розстрочення) сплати заборгованості по аліментам задоволено частково, визначено, що сума заборгованості по аліментам за період з 28.04.2015 року по 26.04.2018 року складає 14793,39 грн., а не 26388,13 грн., як про це зазначено у довідці державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 26.04.2018 р. № 37924, та розстрочено сплату вказаної заборгованості на один рік, починаючи з дати набрання даним рішенням законної сили.

Також, вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_2 сплачено: 24.09.2015 року - 495,51 грн.; 9.10.2015 року - 336,00 грн.; 15.05.2016 року - 1999,95 грн.; 29.08.2016 р. 492, 52 грн.; 25.09.2016 року - 296,51 грн.; 28.09.2015 року - 199,99 грн.; 1.10.2016 року - 295 грн.; 9.02.2017 року - 794,01 грн.; 23.08.2017 року - 2998,93 грн.; 23.08.2017 року - 1000 грн.; 7.09.2017 року - 980 грн.; 10.11.2017 року - 799,98 грн.; 29.12.2017 року - 1000 грн.; 8.03.2018 року - 500,00 грн.; 6.04.2018 року - 999,97 грн., а всього на суму 11594, 74 грн.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки, судом встановлено, що відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки, то у ОСОБА_1 , як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з нього пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Саме такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду 25.04.2018 року в справі № 572/1762/15-ц.

Згідно наданого позивачкою розрахунку, сума неустойки (пені) за період з 1.05.2015 року по 1.05.2018 року на заборгованість по аліментах, що виникла за період з травня 2015 року по січень 2016 року складає 54527,22 грн. Тобто, позивачка просить стягнути пеню на заборгованість по аліментах, які підлягали сплаті лише з 28.04.2015 року по 1.02.2016 року.

Колегія суддів повністю погоджується із вказаним розрахунком, оскільки він відповідає порядку нарахування неустойки (пені), викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року.

Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: "1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості".

У постанові від 5.09.2018 року в справі №753/12684/16 Верховний Суд дійшов висновку, що встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому ст. 196 СК України, змінена Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII, на підставі ч. 1 ст. 58 Конституції України має зворотню дію в часі.

Отже, здійснюючи розрахунок пені, суд має враховувати положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 Цивільного Кодексу України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів.

За наведеного, оскільки станом на 1.05.2018року сума неустойки (пені) за прострочення відповідачем аліментів, які підлягали сплаті з 28.04.2015 року по 1.02.2016 року становить 54527,22 грн., тобто перевищує 100% заборгованості по аліментах, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з нього на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів в сумі, що відповідає розміру заборгованості по аліментам за даний період та складає 5648,47 грн. (79,98+800+800+800+304,49+464+800+800+800)

Частиною другою статті 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Колегія суддів з врахуванням встановлених у справі обставин, доводів та заперечень сторін, не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом збільшення суми до 5648,47 грн.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що пеня за прострочення сплати аліментів за 2015 рік підлягає стягненню з відповідача в сумі заборгованості, яка складає 14793,39 грн., не заслуговують на увагу, оскільки вказаний розмір заборгованості по аліментах нараховано не за 2015 рік, а за період з 28.04.2015 року по 26.04.2018 року.

Однак, із позовними вимогами про стягнення пені за прострочення сплати аліментів нарахованої на заборгованість по аліментах, яка виникла з 1.02.2016 року по 26.04.2018 року ОСОБА_4 до суду не зверталась.

Безпідставними є доводи відповідача про перераховування ним аліментів на картковий рахунок позивачки, оскільки розмір сплачених ОСОБА_5 аліментів встановлений рішенням Рівненського районного суду від 9 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили, а також врахований у наданому позивачкою розрахунку пені за прострочення сплати аліментів.

Покликання відповідача на відсутність у нього офіційного місця роботи, перебування на його утриманні малолітньої дитини та дружини, а також на те, що ним регулярно сплачуються аліменти та розстрочена заборгованість не свідчать про відсутність його вини у простроченні сплати аліментів та не є підставою для звільнення його від відповідальності, передбаченої статтею 196 СК України.

Розстрочення ОСОБА_5 сплати заборгованості по аліментам за період з 28.04.2015 року по 26.04.2018 року рішенням Рівненського районного суду від 9 жовтня 2018 року також не позбавляє останнього від обов`язку сплати пені за прострочення сплати аліментів за період до моменту такого розстрочення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, 196 СК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2019 року змінити, збільшивши суму з стягнутої з ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) пені за прострочення сплати аліментів з 5568 грн. 49 коп. до 5648 (п`ять тисяч шістсот сорок вісім) грн. 47 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: Бондаренко Н.В.

Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.