ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №592/3807/19

Провадження № 22-ц/816/4352/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Орлова І.В.,

суддів: Кононенко О.Ю., Левченко Т.А.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 592/3807/19 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 червня 2019 року (суддя Котенко О.А., дата складення повного судового рішення не зазначена), -

в с т а н о в и в:

11 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі ПАТ «СМНВО») з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 19471,40 гривень та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач зазначив, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, а 19 вересня 2018 року звільнився з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. Відповідач не провів з позивачем остаточного розрахунку в день його звільнення. При цьому заборгованість із заробітної плати становила 19471,40 гривень. Посилаючись на приписи статті 117 КЗпП України, позивач також просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за весь час затримки по день фактично розрахунку, починаючи з 20 вересня 2018 року.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 19 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Суд стягнув з ПАТ «СМНВО» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 19471,40 гривень, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 29135,70 гривень. З відповідача стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив змінити рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, зменшивши суму стягнення з 19471,40 гривень до 14649,40 гривень.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що суд помилково зарахував до заборгованості по заробітній платі кошти у розмірі 4822,00 гривень, що були сплачені позивачу у грудні 2018 року Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (лікарняні за другу половину вересня 2018 року) .

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сторони не оскаржували. Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України у зазначеній частині рішення місцевого суду в апеляційному порядку не переглядається.

Правом на подачу відзиву в порядку, передбаченому положеннями статтею 360 ЦПК України, позивач не скористався.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено з ПАТ «СМНВО» на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію з інвалідності (а. с. 5).

Відповідно розрахунковому листу за жовтень 2018 року, загальна заборгованість відповідача перед позивачем з виплати всіх належних йому сум становила 19471,40 гривень. За рахунок підприємства позивач мав отримати - 14649,00 гривень і саме цією сумою визначався розмір заборгованості нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Інша зазначена у розрахунковому листі сума - 4822,00 гривень підлягала виплаті за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с. 6).

01 серпня 2019 року ПАТ «СМНВО» було перейменовано на Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (а.с. 52 54).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості підприємства з виплати позивачу заробітної плати станом на 19 вересня 2018 року становив 19471,40 гривень. До правовідносин сторін суд застосував положення статті і 115 КЗпП України, частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану ним роботу порушено. Разом з тим, суд помилково вважав заборгованістю по заробітній платі кошти у розмірі 4822,00 гривень, що були сплачені позивачу у грудні 2018 року Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (лікарняні за другу половину вересня 2018 року).

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Отже, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 19 червня 2019 року має бути змінено в оскаржуваній частині. Сума стягнутої на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітної платі підлягає зменшенню з 19471,00 гривні до 14649,00 гривень.

Щодо судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» за вимогами про стягнення заробітної плати позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з частиною 7 статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вимогу про стягнення заробітної плати задоволено на 25,0 % від заявленої суми. З АТ «СНВО» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 576,3 гривень (768, 40 х 0,75 = 576,3 грн). Вимоги апеляційної скарги задоволено повністю. Понесені АТ «СНВО» судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1152,60 гривень підлягають компенсації за рахунок держави. Отже, остаточна сума, яка підлягає компенсації відповідачу за рахунок держави становить 576,3 гривень (1152,6 576,3 = 576,3 гривень).

Керуючись статтями 7, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 19 червня 2019 року змінити, зменшивши суму стягнутої на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі з 19471,00 гривні до 14649,00 (чотирнадцять тисяч шістсот сорок дев`ять) гривень.

Змінити розподіл судових витрат. Компенсувати Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» судові витрати у розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного судового рішення 10 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: О.Ю.Кононенко

Т.А.Левченко