Провадження №4-с/522/228/19
УХВАЛА

03 червня 2019 року суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2019 року на адресу Приморського районного суду м.Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», у якій скаржник просить визнати неправомірними дії приватного виконавця Парфьонова Г.В., яким було винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №1522/18794/12 виданого 31.05.2013 року суддею Приморського районного суду м.Одеси Науменко А.В. про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно боргу в розмірі 1 031 814,98 грн.; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.09.2018 року, якою було відкрито виконавче провадження №57182660 з виконання виконавчого листа №1522/18794/12, виданого 31.05.2013 року суддею Приморського районного суду м.Одеси Науменко А.В. про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно боргу в розмірі 1 031 814,98 грн.; зобов`язати приватного виконавця Парфьонова Г.В. повернути незаконно утримані кошти по ВП №57182660 на рахунок ОСОБА_1 ; та скасувати арешти, накладені на рахунки приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. в рамках ВП №47182660.

В обґрунтування наданої скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 10.09.2018 року приватного виконавця Парфьонова Г.В., яким було винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №1522/18794/12 виданого 31.05.2013 року суддею Приморського районного суду м.Одеси Науменко А.В. про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно боргу в розмірі 1 031 814,98 грн. та винесено постанову про арешт боржника на рахунках банків. 21.09.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в рамках якої було накладено арешт на заробітну плату яку отримує ОСОБА_1 у розмірі 20% до виплати загальної суми заборгованості. Про існування вищевказаних постанов він дізнався 21.09.2018 року. Вважає, що вказані дії приватного виконавця є неправомірними, а постанови незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст.126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення..

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 6, відповідно до статті 385 ЦПК (нині ст. 449 ЦПК України) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК (нині ст. 449 ЦПК України).

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Враховуючи те, що скаржник звернувся до суду зі скаргою 27 травня 2019 року та оскаржує неправомірні дії приватного виконавця щодо винесення постанови від 10 вересня 2019 року, якою відкрито виконавче провадження ВП №57182660 за виконавчим листом №1522/18794/12 виданого 31.05.2013 року Приморським районним судом м.Одеси та скасування вказаної постанови, зазначаючи, що про існування вищевказаних постанов йому стало відомо 21.09.2019 року, суд приходить до висновку, що скаржником пропущено строк для звернення до суду із вказаною скаргою.

Відповідно до ч.ч..1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Із матеріалів скарги вбачається, що виконавчий лист було видано 31.05.2013 року, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. 10.09.2018 року.

Зі скаргою на дії приватного виконавця Бобилев О.О. звернувся до суду 27.05.2019 року, тобто після спливу встановленого ст.449 ЦПК України строку на подання такої скарги. У наданій скарзі ОСОБА_1 зазначає, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 21.09.2018 року, тобто останнім днем звернення до суду зі скаргою є 01.10.2018 року.

Між тим, суд звертає увагу на ту обставину, що скаржником в своїй скарзі не ставиться питання щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду із вищевказаною скаргою.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Суд в даному випадку застосовує аналогію права на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, де передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», залишити без розгляду.

Керуючись ч.ч.1, 5 ст. 81, ст.ст. 126, 127, 260, 261, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особи, заяви яких залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, мають право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду., проте може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Домусчі Л.В.