Ухвала

Іменем України

05 березня 2019 року

м. Київ

справа № 712/6225/17

провадження № 61-311 ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Хопти С.Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2017 року у складі судді Мельник І. О. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 04 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Сіренка Ю. В., Пономаренка В. В., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із указаним позовом посилаючись на те, що 24 жовтня 2016 року з вини відповідача відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої належний йому автомобіль отримав ушкодження, вартість відновлювального ремонту яких складає 368 867,53 грн. Сума страхового відшкодування 100 000,00 грн є недостатньою, тому вважає, що на підставі статті 1194 ЦК України відповідач повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 268 867,53 грн. Крім того, зазначає, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 10 000,00 грн, яку також слід стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 04 грудня 2018 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 268 867,53 грн завданої майнової шкоди та 5 000,00 грн - моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що документи, надані позивачем в якості підтвердження розміру завданої шкоди, не є належними доказами. Отже, позивач не виконав свого обов'язку щодо доведення розміру шкоди.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Відповідно до положень частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Судами установлено, що 24 жовтня 2016 року внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_4, автомобіль «Mercedes-Benz GLK 220», номерний знак НОМЕР_1 отримав технічні пошкодження, чим позивачу завдано збитки, як власнику цього автомобіля, на суму 368 867,53 грн згідно із звітом від 08 листопада 2016 року № 359.

Стягуючи з відповідача на користь позивача шкоду, суди попередніх інстанцій вірно виходили з того, що ОСОБА_4 є винним у спричиненні ДТП і завданні у зв'язку із цим позивачеві майнової та моральної шкоди. Розмір майнової шкоди підтверджується дефектною відомістю від 27 жовтня та 04 листопада 2016 року, а також звітом про оцінку автомобіля від 08 листопада 2016 року, які відповідачем не спростовані, тому суди вірно стягнули з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (368 867,53 грн - 100 000,00 грн = 268 867,53 грн).

Стягуючи із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, суд, визначаючи розмір відшкодування, врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, правильне застосовування статей 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта