Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2019 р. Справа № 608/686/19

Номер провадження2/608/368/2019

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позовній заяві позивач вказав, що є власником будинку АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 Фактично з 27 вересня 2017 року вона за вказаною адресою не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує. У позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, що змусило його звернутися до суду. Тому ОСОБА_1 просить усунути йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, від них надійшла заява, в якій просять справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримують.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилася, надала суду заяву про визнання позовних вимог, просила справу розглядати без її участі.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 03.04.2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14263331 від 17.04.2007 року.

З копії будинкової книги та довідки Колиндянської сільської ради Чортківського району № 754 від 18.03.2019 року вбачається, що в АДРЕСА_1 зареєстрована відповідачка ОСОБА_2

Актами про встановлення факту непроживання від 22 січня 2019 року, 25 лютого 2019 року, 12 березня 2019 року, 18 березня 2019 року встановлено, що ОСОБА_2 в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстрована, але не проживає з 27 вересня 2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 з 27 вересня 2017 року, і на момент звернення до суду з цим позовом у будинку як член сім`ї позивача не проживає, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 768,40 гривень згідно квитанції АТ КБ "Приватбанк" № 0.0..1 від 18 квітня 2019 року, що становить 384 гривні 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 5, 13, 76, 82, 142, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) шляхом визнання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 18.03.2002 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Чортківському районі Тернопільської області, , що розташоване за адресою: поштовий індекс 48500, м. Чортків вул. С. Бандери, 20, повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 768,40 гривень, який було сплачено за квитанцією АТ КБ "Приватбанк" № 0.0..1 від 18 квітня 2019 року, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. І. Парфенюк