ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 618/131/19

провадження № 22-ц/818/4035/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

ім`я (найменування) учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Ягідне»,

відповідач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Рідкодуб»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Дворічанська районна державна адміністрація Харківської області,

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Приватного сільськогосподарського підприємства «Рідкодуб»,Омельницької Тетяни Валентинівни - представника ОСОБА_1 на рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 16 травня 2019 року в складі судді Буніна Є.О.,

у с т а н о в и в :

В лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Ягідне» (далі - ТОВ СП «Ягідне») в особі представника Парфенкова Ігора Сергійовича звернулося у суд із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Рідкодуб» (далі - ПСП «Рідкодуб»), ОСОБА_1 , третя особа - Дворічанська районна державна адміністрація Харківської області, та просило визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки площею 5,7338 га, кадастровий № :03:000:0044, укладений 31 жовтня 2016 року між ПСП «Рідкодуб» та ОСОБА_1 (номер запису про державну реєстрацію 17599539 від 18 листопада 2016 року, внесений державним реєстратором Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, державний реєстратор Шевченко Л.І.).

Позов мотивовано тим, що 02 серпня 2013 року між ТОВ СП «Ягідне» і ОСОБА_1 укладено Договір оренди земельної частки (паю) строком на 10 років, який було зареєстровано у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) за № 399 у Рідкодубівській сільській раді Дворічанського району Харківської області. Після цього, ОСОБА_1 уклала з ПСП «Рідкодуб» Договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано 18 листопада 2016 року Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, про що були внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 17599539. ТОВ СП «Ягідне» використовує вищевказану земельну ділянку на підставі Договору оренди земельної частки (паю), а тому вважає, що в результаті укладення Договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 і ПСП «Рідкодуб» його права були порушені, у зв`язку з чим вказаний договір має бути визнаний недійсним.

ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала. В березні 2019 року звернулася у суд із зустрічною позовною заявою до ТОВ «СП «Ягідне», третя особа - ПСП «Рідкодуб», та просила визнати припиненим Договір оренди земельної частки (паю), укладений 02 серпня 2013 року між нею та ТОВ «СП «Ягідне», у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) за № 399 у Рідкодубівській сільській раді Дворічанського району Харківської області.

Зустрічний позов мотивовано тим, що відповідно до пункту 2.3 Договору оренди земельної частки (паю), укладеного 02 серпня 2013 року між нею та ТОВ СП «Ягідне», у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. Розпорядженням Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 27 вересня 2016 року № 402 затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передано їй у власність земельну ділянку площею 5,7338 га (рілля), та земельну ділянку площею 0,4862 га (сіножаті) на території Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області.

05 жовтня 2016 року державним реєстратором Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області проведено державну реєстрацію її права власності на вказані земельні ділянки. 31 жовтня 2016 року вона уклала з ПСП «Рідкодуб» Договір оренди земельної ділянки площею 5,7338 га, кадастровий № :03:000:0044.

Вважає, що з моменту оформлення права власності на землю, укладений між нею і ТОВ СП «Ягідне» Договір оренди земельної частки (паю) припинив свою дію, а тому передача земельної ділянки в оренду ПСП «Рідкодуб» жодним чином не порушує прав та інтересів ТОВ СП «Ягідне», оскільки їх права припинились відповідно до умов договору.

26 березня 2019 року ПСП «Рідкодуб» подало відзив на позовну заяву ТОВ СП «Ягідне», в якому просило в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив мотивовано тим, що ТОВ СП «Ягідне» помилково ототожнює Договір оренди земельної частки (паю) з Договором оренди землі, які є різними юридичними правовідносинами з абсолютно відмінними правовими наслідками. Відповідно до норм статтей 604, 626 ЦПК України ТОВ СП «Ягідне» і ОСОБА_1 обумовили умову про закінчення (припинення) укладеного Договору оренди земельної частки (паю) після виділення власнику земельної ділянки в натурі. Переважне право на переукладення Договору оренди у відповідності до Розділу ІХ Перехідних положень Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-ХІV) належить лише колишнім орендарям земельних ділянок, а не орендарям земельних паїв, яким є ТОВ СП «Ягідне». ОСОБА_1 отримала статус власника земельної ділянки, отже змінився предмет оренди та статус орендодавця. Тому раніше укладений між нею та ТОВ СП «Ягідне» Договір оренди земельної частки (паю) слід вважати припиненим. Передача земельної ділянки в оренду ПСП «Рідкодуб» жодним чином не порушує прав та інтересів ТОВ СП «Ягідне», оскільки їх права припинились відповідно до умов договору.

Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 16 травня 2019 року задоволено позов ТОВ СП «Ягідне». Визнано недійсним Договір оренди земельної ділянки площею 5,7338 га, кадастровий № :03:000:0044, укладений 31 жовтня 2016 року між ПСП «Рідкодуб» та ОСОБА_1 (номер запису про державну реєстрацію 17599539 від 18 листопада 2016 року, внесений державним реєстратором Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, державний реєстратор Шевченко Л.І.). В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ПСП «Рідкодуб» та ОСОБА_1 на користь ТОВ СП «Ягідне» в рівних частках судовий збір в розмірі 1 921 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що украдений між ТОВ СП «Ягідне» і ОСОБА_1 Договір оренди земельної частки (паю) відповідає Типовому договору оренди земельної частки (паю), на час розгляду справи є чинним, строк його дії не закінчився. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених Законом України «Про оренду землі». Одержання власником документів, що посвідчують право на земельну ділянку не може бути підставою для припинення права користування ТОВ СП «Ягідне» земельною часткою (паєм), оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК України, статтею 31 Закону № 161-ХІV перелік підстав для цього є вичерпним. Таким чином, ТОВ СП «Ягідне» правомірно, на підставі діючого договору оренди земельної частки (паю) користується землею, здійснює господарську діяльність на ній та сплачує орендні платежі. ОСОБА_1 уклала оспорюваний Договір оренди земельної ділянки з ПСП «Рідкодуб» та зареєструвала його в державному реєстрі, тим самим порушивши право ТОВ СП «Ягідне» на переукладення договору оренди, передбачене частиною другою Розділу IX «Перехідні положення» Закону № 161-ХІV, а також перешкоджає володінню, як орендаря, спірною земельною ділянкою.

12 червня 2019 року ПСП «Рідкодуб» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ТОВ СП «Ягідне» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час відкриття провадження суддею допущено грубе порушення основних принципів цивільного судочинства та залучено до участі у справі в якості третьої особи Дворічанську районну державну адміністрацію Харківської області за відсутності клопотання з цього приводу як самого позивача, так і третьої особи. Розгляд справи визначено за правилами спрощеного позовного провадження, однак призначено відкрите судове засідання на 02 квітня 2019 року, про яке ПСП «Рідкодуб» не повідомлялось. Зазначені порушення норм процесуального права були підставою для звернення з заявами про відвід судді. Оскільки справу розглянуто суддею, який підлягав відводу, а отже неповноважним складом суду, судове рішення підлягає скасуванню.

Між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Ягідне» був укладений Договір оренди предметом якого була оренда не земельної ділянки, а оренда земельної частки (паю), які є різними об`єктами земельних відносин та мають різний правовий режим.

Відповідно до норм статтей 604, 626 ЦПК України ТОВ СП «Ягідне» і ОСОБА_1 обумовили умову про закінчення (припинення) укладеного Договору оренди земельної частки (паю) після виділення власнику земельної ділянки в натурі. ОСОБА_1 отримала статус власника земельної ділянки, а отже змінився предмет оренди та статус орендодавця. Тому раніше укладений між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Ягідне» Договір оренди земельної частки (паю) слід вважати припиненим. Передача земельної ділянки в оренду ПСП «Рідкодуб» жодним чином не порушує прав та інтересів ТОВ СП «Ягідне», оскільки їх права припинились відповідно до умов договору.

При ухваленні рішення судом першої інстанції не враховані висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 19 березня 2018 року № 924/468/14, відповідно до якого, припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце після виникнення в орендаря конкретних земельних ділянок права оренди внаслідок державної реєстрації відповідних правочинів, укладених з власниками земельних ділянок.

12 червня 2019 року Омельницька Тетяна Валентинівна - представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 2.3 Договору оренди земельної частки (паю), укладеного 02 серпня 2013 року між нею та ТОВ СП «Ягідне», у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. Отже, з моменту оформлення права власності на землю діючий між нею і ТОВ СП «Ягідне» Договір оренди земельної частки (паю) припинив свою дію. Саме такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19 березня 2018 року № 924/468/14.

14 серпня 2019 року ТОВ СП «Ягідне» подало відзиви на апеляційні скарги, в яких просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзиви мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи викладені в апеляційних скаргах, висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційні скарги ПСП «Рідкодуб»,Омельницької Т.В. - представника ОСОБА_1 на рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 16 травня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на підставі статті 274 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

02 серпня 2013 року між ТОВ СП «Ягідне» і ОСОБА_1 укладено Договір оренди земельної частки (паю) строком на 10 років, який діє з моменту реєстрації, та який було зареєстровано у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) за № 399 у Рідкодубівській сільській раді Дворічанського району Харківської області.

Розпорядженням Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 27 вересня 2016 року № 402 затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,7338 га (рілля), та земельну ділянку площею 0,4862 га (сіножаті) на території Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області.

05 жовтня 2016 року державним реєстратором Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області Горделяном А.О. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 5,7338 га.

31 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 і ПСП «Рідкодуб» укладено Договір оренди земельної ділянки (рілля) площею 5,7338, який було зареєстровано 18 листопада 2016 року Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, про що були внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 17599539.

Частиною другою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з частиною першою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону № 161-ХІV).

Відповідно до статті 13 Закону № 161-ХІV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

У справі встановлено, що ТОВ СП «Ягідне» уклав Договір оренди з власником сертифікату на право на земельну частку (пай). Вказаний сертифікат був дійсними до моменту виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки та отримання її власником державного акту на право власності на землю.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У пункті 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за №101/4322 визначено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

При відмові орендаря розірвати цей договір та припинити користування земельною ділянкою право власника земельної ділянки (орендодавця) на землю підлягає захисту в загальному порядку.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 31 Закону № 161-ХІV договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за №101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв`язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК України про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.

Враховуючи вищенаведене, з часу виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 набула статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договорів оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) слід вважати припиненими.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 14 серпня 2019 року в справі № 484/4135/18 (61-11820св19).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правилами пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

З урахування викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову ТОВ СП «Ягідне» та задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

При поданні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., а при поданні апеляційної скарги - 1 152 грн. 60 коп., що документально підтверджується платіжними дорученнями від 19 березня 2019 року № ПН814364, від 10 червня 2019 року № 776.

При поданні апеляційної скарги ПСП «Рідкодуб» сплатило судовий збір в розмірі 2 881 грн. 50 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 10 червня 2019 року № 775.

У зв`язку із задоволенням апеляційних скарг з ТОВ «Ягідне» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1 921 грн., а на користь ПСП «Рідкодуб» - 2 881 грн.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріали справи свідчать, що адвокат Омельницька Т.В. представляє інтереси ПСП «Рідкодуб» у даній цивільній справі на підставі укладеного 02 квітня 2019 року Договору про надання правничої допомоги та Додаткової угоди від 11 березня 2019 року № 4 до вказаного Договору.

25 березня 2019 року Омельницька Т.В. та ПСП «Рідкодуб»підписали Акт приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги та Додаткової угоди від 11 березня 2019 року № 4 до вказаного Договору.

Відповідно до Додаткової угоди № 4 та Акту приймання - передачі витрати на професійну правничу допомогу адвоката Омельницької Т.В. склали 5 000 грн., оплата яких підтверджується платіжним дорученням від 22 березня 2019 року № 710.

З урахуванням обставин справи, обсягу наданих Омельницькою Т.В. правових послуг з ТОВ «Ягідне» на користь ПСП «Рідкодуб»підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Також, на підставі Договору про надання правничої допомоги від 18 березня 2019 року та Додаткової угоди від 18 березня 2019 року до вказаного Договору адвокат Омельницька Т.В. представляє інтереси ОСОБА_1 у даній цивільній справі.

Відповідно до Додаткової угоди та Акту приймання - передачі від 01 квітня 2019 року витрати на професійну правничу допомогу адвоката Омельницької Т.В. склали 5 000 грн.

Оскільки сплата вказаної грошової суми не підтверджена документально, вона не підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 141, 274, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Приватного сільськогосподарського підприємства «Рідкодуб»,Омельницької Тетяни Валентинівни - представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 16 травня 2019 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Ягідне» до Приватного сільськогосподарського підприємства «Рідкодуб», ОСОБА_1 , третя особа - Дворічанська районна державна адміністрація Харківської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Ягідне», третя особа - Приватне сільськогосподарське підприємство «Рідкодуб», про визнання припиненим договору оренди земельної частки (паю)- задовольнити.

Визнати припиненим Договір оренди земельної частки (паю), укладений 02 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Ягідне», зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) за № 399 Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Ягідне» на користь ОСОБА_1 судовий збір в загальному розмірі 1 921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Ягідне» на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Рідкодуб» судовий збір в розмірі 2 881 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна грн.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч грн.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова