Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 753/9680/15-ц

провадження № 61-11017св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І.,

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача- ОСОБА_2 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна»,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року в складі судді Парамонова М. Л. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року в складі колегії суддів: Котули Л. Г., Волошиної В. М., Слюсар Т. А.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі -

ПрАТ «СК «Україна»), третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення суми страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 05 жовтня 2014 року сталася ДТП за участю автомобілів «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням, та «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2014 року винною у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3

Вартість матеріального збитку, згідно з розрахунком товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Моторз» (далі - ТОВ «Альфа Моторз») становить 60 226,20 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Україна».

Посилаючись на те, що ПрАТ «СК «Україна» відмовляється добровільно виконувати свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у межах суми ліміту відповідальності страховика та з урахуванням вказаного, позивач просив суд задовольнити його вимоги та стягнути на його користь з

ПрАТ «СК «Україна» страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня

2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із відсутності належних та допустимих доказів отримання відповідачем повідомлення щодо страхового випадку та повного пакету документів щодо ДТП.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2016 рокупредставник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити позовні вимоги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року касаційне провадження відкрито та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року до Верховного Суду передано дану цивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року вказану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки ними неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності. Також, заявник посилався на те, що сам факт настання страхового випадку сторонами не оскаржувався. ОСОБА_3 було визнано винною у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, а розмір матеріальних збитків було визначено рахунком ТОВ «Альфа Моторз».

Відзив інших учасників справи на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що 05 жовтня 2014 року сталася ДТП за участю автомобілів «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням

ОСОБА_3 , та «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України 2004 року постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із рахунком ТОВ «Альфа Моторз» від 15 жовтня 2014 року № 000000535 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 60 226,20 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «Українська СК «Україна», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищевикладених вимог закону ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Україна» було подано заяву про страхове відшкодування від 13 січня 2015 року з усіма необхідними документами (а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.

Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Оскільки судами у справі, яка переглядається, встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; ОСОБА_3 , як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності, тому сам по собі факт неповідомлення страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року (аналогічні норми містяться у частині першій статті 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розмір матеріального збитку визначений відповідно до рахунку від 15 жовтня 2014 року № товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Моторз».

Відповідно до частини першої статті 60, частини третьої статті 10 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відповідно до вимог частини четвертої статті 10, частини першої статті 31, частини першої статті 137 ЦПК України повинен сприяти сторонам у здійсненні їх прав для всебічного й повного з`ясування обставин справи, в тому числі зобов`язаний за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, витребувати докази, коли у цих осіб є складнощі щодо їх отримання.

Ці норми процесуального права при ухваленні рішення судом порушені.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суди, не звернули увагу на те, що факт настання страхового випадку ніким не оспорювався та зафіксований правоохоронними органами, ОСОБА_3 , яку визнано винним у ДТП притягнута до адміністративної відповідальності, а страховик за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів його не заперечував, а тому дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

Крім того, та обставина, що розпорядженням Нацкомфінпослуг від 30 квітня 2015 року № 905 ПрАТ «СК «Україна» анульовано ліцензію на провадження страхової діяльності у формі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та розпорядженням від 04 червня 2015 року № 1263 Нацкомфінпослуг було прийнято рішення про анулювання дії всіх ліцензій ПрАТ «СК» «Україна» не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки відповідно до пункту 52.5 статті 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство якого в МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлено, а тому судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило