Ухвала

Іменем України

06 червня 2019 року

м. Київ

справа № 263/11247/14-ц

провадження № 61-10708ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - старший державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області Олєйнік Л. І.,

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФПГ Металпромресурс»,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Донецького апеляційного суду від 15 травня 2019 року у складі колегії суддів: Принцевської В. П., Биліни Т. І., Баркова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року старший державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області Олєйнік Л. І. (далі - державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ ГУЮ у Донецькій області) звернувся до суду із поданням про визнання мирової угоди, укладеної 05 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС Маріупольського МУЮ ГУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 28 листопада 2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики в розмірі 1 088 550,00 грн.

Отримавши 09 грудня 2014 року мирову угоду, укладену сторонами виконавчого провадження, державний виконавець звернувся до суду для вирішення питання про її визнання.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2014 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Визнано, що ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі № 2/263/3805/2014 (провадження №263/11247/14-ц) у сумі 1 088 550,00 грн передає у власність ОСОБА_1 нерухоме майно вартістю 1 088 550,00 грн.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 49/400 часток нежитлової будівлі, ресторану, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з основної будівлі з цокольними поверхами та прибудовами літ. А-1, А/п, А2/п, А3/п, А1-1, А2-1, загальною площею 1 603,8 кв. м, літнього кафе а3, замощення І, ІІ, огорожі № 1.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 49/400 часток нежитлової будівлі, ресторану, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з основної будівлі з цокольними поверхами та прибудовами літ.А-1, А/п, А2/п, А3/п, А1-1, А2-1, загальною площею 1 603,8 кв. м, літнього кафе а3, замощення І, ІІ, огорожі № 1.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/2 частини нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, та складається з основної будівлі, ганку, підвалу, входу в підвал, приямки, Л-1, л, л4, Л/п, л/п, л1, л2, л3, загальною площею 306,1 кв. м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, та складається з основної будівлі, ганку, підвалу, входу в підвал, приямки, Л-1, л, л4, Л/п, л/п, л1, л2, л3, загальною площею 306,1 кв. м.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 79/200 часток комплексу, який розташований: АДРЕСА_3, який складається з: основної будівлі з цокольним поверхом, прибудовами, тамбур, ганки, А-1, А/п, А1-1, А2-1, а2-1, а, а3, а4, ІІ, ІІІ, загальною площею 1 033,7 кв. м; основної будівлі з прибудовами, Б-1, Б1-1, Б2-1, загальною площею 104,0 кв. м; навісу, Е-1; сараю, Д-1; відстійника, Ж; конденсатного бака, З, з/п; огорожі, № 1; хвіртки, № 2; воріт, № 3; мостіння, І; опорної стіни, ІV.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 79/200 часток комплексу, який розташований за адресою: АДРЕСА_3, який складається з: основної будівлі з цокольним поверхом, прибудовами, тамбуру, ганків, А-1, А/п, А1-1, А2-1, а2-1, а, а3, а4, ІІ, ІІІ, загальною площею 1 033,7 кв. м; основної будівлі з прибудовами, Б-1, Б1-1, Б2-1, загальною площею 104,0 кв. м; навісу, Е-1; сараю, Д-1; відстійника, Ж; конденсатного бака, З, з/п; огорожі, № 1; хвіртки, № 2; воріт, № 3; мостіння, І; опорної стіни, ІV.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/2 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , та складається з: житлового будинку з майданчиком, В-3, в, загальною площею 329,1 кв. м, житловою площею 163,9 кв. м; гаража, Г-2; сараю, Є-1; погребу, Д/п; навісу, Д1-1; вбиральні з майданчиком, Б-1, б; огорожі, № 1, 2; воріт, № 2; мостіння, І.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , та складається з: житлового будинку з майданчиком, В-3, в, загальною площею 329,1 кв. м, житловою площею 163,9 кв. м; гаража, Г-2; сараю, Є-1; погребу, Д/п; навісу, Д1-1; вбиральні з майданчиком, Б-1, б; огорожі, № 1, 2; воріт, № 2; мостіння, І.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4 частини нежилого приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , та складається з двоповерхового нежитлового приміщення (магазин) літера А-2, загальною площею 3 905,7 кв. м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини нежилого приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , та складається з двоповерхового нежитлового приміщення (магазин) літера А-2, загальною площею 3 905,7 кв. м.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, стосуються лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 травня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Металпромресурс» (далі - ТОВ «ФПГ Металпромресурс») на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2014 року.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року касаційну скаргу ТОВ «ФПГ Металпромресурс» задоволено, ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 18 травня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд до апеляційного суду, Верховний Суд виходив із того, що апеляційний суд не врахував й передчасно дійшов висновку, що суд першої інстанції, визнаючи вказану мирову угоду, не вирішував питання про права та обов`язки ТОВ «ФПГ Металпромресурс», як кредитора ОСОБА_2 , не звернувши уваги на те, що майно ОСОБА_2 , за рахунок якого вимога ТОВ «ФПГ Металпромресурс» могла бути задоволена, внаслідок винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали про визнання мирової угоди, укладеної між боржником ОСОБА_2 та іншим стягувачем ОСОБА_1 , вибуло з власності боржника. Зазначене позбавило кредитора права на задоволення вимоги за рахунок належного боржнику майна, внаслідок чого рішення суду, ухвалене на його користь, залишилось невиконаним, що є порушенням його права на володіння стягнутими на його користь грошовими коштами та права на ефективний судовий захист.

Постановою Донецького апеляційного суду від 15 травня 2019 року ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2014 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд постановляючи ухвалу про визнання вказаної мирової угоди вирішив питання про права та обов`язки ТОВ «ФПГ Металпромресурс», як стягувача у виконавчому провадженні № 53243894 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 39 від 04 серпня 2006 року у розмірі 604839,35 доларів США. Майно ОСОБА_2 , за рахунок якого вимога ТОВ «ФПГ Металпромресурс» могла бути задоволена, внаслідок винесення судом оскаржуваної ухвали про визнання мирової угоди, укладеної між боржником ОСОБА_2 та іншим стягувачем ОСОБА_1 , вибуло з власності боржника. Зазначене позбавило кредитора ТОВ «ФПГ Металпромресурс» права на задоволення вимоги за рахунок належного боржнику майна, внаслідок чого рішення суду, ухвалене на його користь, залишилось невиконаним, що є порушенням його права на володіння стягнутими на його користь грошовими коштами та права на ефективний судовий захист.

У травні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 15 травня 2019 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. У касаційній скарзі заявник посилається на те, що частиною другою статті 358 ЦПК України передбачена виключна процесуальна можливість на апеляційне оскарження рішень іншими особами, які не були учасниками судової справи, але їх права та обов`язки порушені станом на день ухвалення рішення. ТОВ «ФПГ Металпромресурси» не є тією особою, яка має право на оскарження рішення суду в цій справі, оскільки оскаржуваним рішенням жодним чином не вирішені права та обов`язки останнього. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 квітня 2018 року, що набрало законної сили, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження вилучені відомості про обтяження нерухомого майна - нежитлового приміщення літ. А-2, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 та на теперішній час ОСОБА_1 є власником ј частини вказаного нежитлового приміщення, а тому апеляційний суд у порушення вимог статті 82 ЦПК України дійшов помилкового висновку, що судом першої інстанції вирішено питання про права та обов`язки апелянта, як стягувача у виконавчому провадження № 532443894. Крім того, апеляційний суд порушив один із фундаментальних аспектів верховенства права - принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішення суду.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судом встановлено, що 04 серпня 2006 року між закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ПУМБ» (далі - ПАТ «ПУМБ» ) та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надано кредит у сумі 1 200 000,00 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2016 року, ухваленим у справі за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором від 04 серпня 2006 року в сумі 604 839,35 доларів США.

22 червня 2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 604 839,35 доларів США, за яким 16 січня 2017 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області відкрито виконавче провадження.

18 листопада 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «ФПГ Металпромресурс» укладені договори, відповідно до яких право вимоги за кредитним договором від 04 серпня 2006 року № 39 та іпотечним договором від 04 серпня 2006 року № 39/1 перейшло до ТОВ «ФПГ Металпромресурс».

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2017 року змінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа з ПАТ «ПУМБ» на правонаступника - ТОВ «ФПГ Металпромресурс».

На виконанні в Орджонікідзевському ВДВС Маріупольського МУЮ ГУЮ у Донецькій області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 28 листопада 2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики від 03 липня 2008 року у розмірі 1 088 550,00 грн.

У грудні 2014 року державний виконавець звернувся до суду для вирішення процесуального питання про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

За змістом мирової угоди сторони визнали, що ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі №2/263/3805/2014 (провадження №263/11247/14-ц) у сумі 1 088 550,00 грн передає у власність ОСОБА_1 нерухоме майно вартістю 1 088 550,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2014 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В межах виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором від 04 серпня 2006 року № 39 в розмірі 604 839,35 доларів США головним державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 - нежитлове приміщення, загальною площею 3 905,7 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , літ «А-2».

В провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області знаходиться цивільна справа № 263/7159/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «ФПГ Металпромресурс» про зняття арешту з нерухомого майна - частини нежитлового приміщення, загальною площею 3905,7 кв. м., за адресою:, АДРЕСА_5, який накладений головним державним виконавцем Балдинюком М. Ю. в рамках виконавчого провадження №53243894 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором від 04 серпня 2006 року № 39 у розмірі 604 839,35 доларів США.

Вказаний позов пред`явлений ОСОБА_1 з тих підстав, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2014 року визнано мирову угоду, яка укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якою визнано, що ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя у сумі 1 088 550,00 грн передає у власність ОСОБА_1 нерухоме майно вартістю 1 088 550,00 грн.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Розглядаючи зазначений спір, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, оскільки завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою ефективного захисту порушених прав. У цій справі апеляційним судом також правильно встановлено, що суд першої інстанції вирішив питання про права та обов`язки ТОВ «ФПГ Металпромресурс», як стягувача у виконавчому провадженні щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ТОВ «ФПГ Металпромресурс», заборгованості за кредитним договором в розмірі 604 839,35 доларів США, не залучивши їх до участі у справі, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

В цьому випадку апеляційний суд дійшов правильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з урахуванням того, що при вирішенні справи суд не врахував права та інтереси ТОВ «ФПГ Металпромресурс», що є особливою обставиною для ухвалення законного рішення.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03). Разом з тим, Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки в силу положень частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів і касаційна скарга є необґрунтованою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за поданням старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області Олєйнік Л. І. про затвердження мирової угоди в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Донецького апеляційного суду від 15 травня 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська

рррл