Справа № 152/270/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря Одудовського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про позивача як про батька з актового запису про народження дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Шаргородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,

у с т а н о в и в:

27 лютого 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся у Шаргородський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про виключення відомостей про позивача як про батька з актового запису про народження дитини.

Посилаючись на те, що він не є батьком дитини, позивач просить виключити відомості про нього, як батька дитини ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 , із актового запису № 352 від 12 лютого 2019 року, складеного Івано-Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області.

У судове засідання позивач не зявився, однак від нього до суду надійшла заява, у якій він підтримує позовні вимоги у повному обсязі, справу просить розглянути за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявилась, проте до суду надійшла заява, у якій вона справу просить розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає та підтверджує, що позивач дійсно не є біологічним батьком її дочки ОСОБА_3 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області 27 грудня 2019 року (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила дочку ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис № 352 від 12 лютого 2019 року, Івано-Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області.

У свідоцтві про народження дитини її матір`ю записана відповідач, а позивач записаний батьком дитини.

На момент оспорювання батьківства дитина не досягла повноліття.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач у заяві від 03 травня 2019 року позов визнала, посилаючись на те, що позивач дійсно не є біологічним батьком її дочки.

Згідно з імперативною нормою ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» надано розяснення, згідно з яким у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі»судам розяснено, що за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Оскільки відповідач визнала позовні вимоги, і це визнання не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає установленим факт відсутності кровного споріднення між особою, яка записана в актовому записі та у свідоцтві про народження батьком, тобто ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 .

Отже, судом установлено, що позивач не є батьком дитини, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються наведеними нижче нормами права.

Так, статтями 121, 122, 136 СК України встановлено, що права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена в шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини.

На підставі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 Сімейного Кодексу України. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до розяснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Оскільки судом установлено, що позивач не є батьком ОСОБА_3 , то позов слід задовольнити.

Тому, керуючись статтями 1, 2, 10, 11, 81-82, 206, 258-265 суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , як батька дитини ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 , із актового запису № 352 від 12 лютого 2019 року, складеного Івано-Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський