Справа № 615/467/17
Провадження № 2/615/32/19
УХВАЛА

25 лютого 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.,

при секретареві Неділько І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати за виконану роботу понад встановлений трудовим договором час, стягнення середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки, зобов'язання змінити запис в трудовій книжці про дату звільнення з роботи та поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

12 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про поновлення на роботі та виплату за час вимушеного прогулу.

Після уточнень в позові зазначено, що ОСОБА_1 з червня 2014 року по день свого звільнення працювала у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. За цей час ОСОБА_1 отримувала заробітну плату в неповному обсязі, так як працювала згідно графіку роботи з 08:00 години до 08:00 години добу через дві, що не було передбачено в трудових угодах, тобто по 24 години 2-3 дні на тиждень або 28 чи 72 години на тиждень. Заробітну плату ОСОБА_1 отримувала з розрахунку мінімальної заробітної плати, в період з червня 2014 року по 31.03.2017 року.

Також в позові зазначено, що в червні 2014 року, позивачем було підписано та подану заяву про прийом на роботу касиром до супермаркету «Норма», жодних трудових угод не було укладено, оскільки позивач надала свою трудову книжку і влаштовувалась на постійне місце роботи. 09.03.2017 року ОСОБА_1 вимушена була піти на лікарняний, в звязку з різким погіршенням свого здоровя та необхідністю термінового оперативного втручання. Лікарняні листи, що засвідчували час її хвороби, були надані відповідачу 27.03.2017 року. Після цього, роботодавець повідомив їй, що місце касира зайняте іншою людиною і позивачу потрібно звільнитись за власним бажанням, а за незгоди він звільнити її за статтею «прогул». 28.03.2017 року позивач звернулась до відповідача із вимогою допустити її до роботи, проте останній цього не зробив. Після звернень до компетентних органів, відповідач 10.04.2017 року віддав ОСОБА_1 трудову книжку із записом про звільнення від 31.03.2017 року в звязку з нібито закінчення строку трудового договору. З наказом про звільнення, на вимогу позивача, її не було ознайомлено.

Позивач вимагає:

1.Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2014 року по 31.03.2017 року в розмірі 32 438 грн. 80 коп.;

2.Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на її користь середній заробіток за весь час затримки здійснення розрахунку при звільненні по день поновлення на посаді;

3.Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на її користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.03.2017 року по день поновлення на посаді;

4.Зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 внести запис до її трудової книжки про прийняття її на роботу з 01.06.2014 року;

5.Зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 сплатити всі належні платежі, що стосуються її офіційного працевлаштування за період з 01.06.2014 року по 12.02.2016 року для зарахування трудового стажу;

6.Поновити її на посаді касира торгівельного залу супермаркет «Норма» у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

Позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, а такожтакі клопотання як:

- про залучення до участі у справі в якості третіх осіб Головне управління Держпраці в Харківській області та Головне управління Фіскальної служби України в Харківській області;

- про виклик свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні вищезазначені клопотання підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши зміст клопотань та вислухавши позивача та її представника, прийшов до висновку, що зазначені клопотання задоволені бути не можуть.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 222 ЦПК України, головуючий зясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, повязані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

18.04.2017 року ухвалою Валківського районного суду Харківської області провадження у справі відкрите.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 24.05.2017 року призначено до розгляду. Ухвалою суду від 09.10.2017 року після прийняття уточненої позовної заяви ОСОБА_1 справу призначено у відкрите судове засідання.

В судовому засіданні 06.11.2017 року визначений порядок дослідження доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України ( в редакції від 03.08.2017 року), особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни до Цивільного процесуального кодексу України та він викладений в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ВВР, 2017, № 48, ст. 436.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог Цивільного процесуального кодексу України, для забезпечення прав учасників, їм було розяснено ухвалою суду від 21.12.2017 року, що відповідач має право подати до суду відзив на позов, а позивач в разі отримання відзиву на позов, подати до суду відповідь на відзив із викладом своїх пояснень, міркувань і аргументів щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотивів їх визнання або відхилення, також відповідач має право подати до суду заперечення щодо відповіді на відзив, у звязку з чим судом було відкладено розгляд справи по суті.

Нормою ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

Відповідачем 26.12.2017 року було подано до суду відзив на позов. 29.12.2017 року позивач ОСОБА_1 надала відповідь на відзив. Після чого 17.01.2018 року на адресу суду надійшло від представника позивача заперечення на відповідь на відзив.

Справа за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати за виконану роботу понад встановлений трудовим договором час, стягнення середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки, зобов'язання змінити запис в трудовій книжці про дату звільнення з роботи та поновлення на роботі перебуває в суді з урахуванням часу проведення судово-почеркознавчої експертизи, тобто близько двох років.

Оскільки дана справа перебуває на стадії розгляду по суті клопотання позивача ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог не може бути задоволено.

Також, ОСОБА_1 було подано заяву про виклик свідків, яку остання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 можуть підтвердити той факт, що вона працювала касиром супермаркету «Норма».

Враховуючи положення ч. 3 ст. 91 ЦПК України, а саме те, що заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, суд відмовляє в задоволенні даної заяви.

Крім того, позивачем було подано клопотання про винесення окремої ухвали про усунення виявленого під час судового розгляду правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на винесенні ухвали судом безпосередньо після обговорення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Виходячи із суті зазначеної норми закону, окрема ухвала може бути винесена за результатами розгляду справи на підставі встановлених судом обставин.

Отже, суд не вправі до винесення рішення по суті та встановлення обставин, які є предметом дослідження в будь-якій формі, в тому числі у формі окремої ухвали висловлювати свою позицію.

Відтак, клопотання про винесення окремої ухвали задоволенню, також, не підлягає.

Крім того, позивач подала до суду заяву «про сумніви щодо доказів», в якій вимагає взяти до уваги недостовірність та підробленість трудового договору від 13.02.2015 року. В обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 зазначає, що в матеріалах справи на сторінках 52 та 129 оригінал трудового договору, що наданий відповідачем, є в двох різних варіантах, в той час як повинен бути в єдиному екземплярі.

Зазначена заява є позицією сторони у справі та підлягає вирішенню в порядку п. 10 ч. 1 ст. 197 ЦПК України.

Позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб Головне управління Держпраці в Харківській області та Головне управління Фіскальної служби України в Харківській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обовязки щодо однієї зі сторін.

Рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не може напряму вплинути на права та обовязки зазначених державних органів, а лише може бути підставою для звернення учасників справи для подальшого реагування з боку цих органів, в разі встановлення порушень.

Керуючись ст.ст.43, 49, 91, 189, 197, 209, 258-260, 262, 268, ч. 2 ст. 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні:

- клопотання про винесення окремої ухвали про усунення виявленого під час судового розгляду правопорушення;

- заяви про залучення до участі у справі в якості третіх осіб Головне управління Держпраці в Харківській області та Головне управління Фіскальної служби України в Харківській області;

- заяви про виклик свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 відмовити.

Відмовити в прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 25.02.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Товстолужський