У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ходька В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Концерну "Міські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за відсутності учасників справи, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в суді перебуває вищевказана цивільна справа. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою в якій просив прийняти відмову позивача від позову та повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову, крім того представник позивача подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на відсутність предмету спору, просить повернути сплачений позивачем судовий збір.

Розглядаючи вказані заяви, судом враховано, що хоча обидві заяви направленні на завершення судового розгляду, проте регулюються різними правовими нормами і мають різні процесуальні наслідки.

Так, п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

В той же час відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

З урахуванням того, що згідно ч.3 ст.217 ЦПК України розгляд справи було розпочато 15.05.2019 року, в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Вивчивши заяву про відмову від позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява позивача підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Із змісту ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України вбачається, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Заява представника позивача про відмову від позову не суперечить вимогам закону і не порушує права інших учасників справи, згідно довіреності, його процесуальні повноваження щодо відмови від позову не обмеженні, а тому, враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Вирішуючи клопотання про повернення позивачу 50 % судового збору, судом враховуються положення ч.1 ст.142 ЦПК України, відповідно до якої судом першої інстанції може бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, лише у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті, а оскільки така заява подана після початку розгляду справи по суті в задоволені цього клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 206, 255, 257, 259-261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви про залишення позову без розгляду та повернення сплаченого судового збору - відмовити.

Прийняти відмову представника позивача ОСОБА_3 від позову.

Провадження по справі за позовом Концерну "Міські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води закрити.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Ходько