Справа № 303/5218/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідача: Готри Т.Ю.,

суддів: Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря судових засідань: Чучки Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року, повний текст рішення складено 26.11.2018, ухвалене суддею Куцкір Ю.Ю.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування.

Позов обґрунтовано тим, що її батьки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 . 24 грудня 2012 року ОСОБА_4 склала на неї заповіт щодо належної їй Ѕ частини зазначеного домоволодіння, а батько ОСОБА_3 - свою Ѕ частини цього будинку заповів її рідній сестрі, тобто відповідачці ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і батько ОСОБА_3 Через відсутність у неї правовстановлюючих документів, які знаходяться у відповідачки, та неможливість оформити у нотаріуса спадщину, просила визнати за нею право власності на Ѕ частини вказаного вище домоволодіння.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.02.2018 позов ОСОБА_1 задоволено повністю та визнано за нею право власності на Ѕ частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07.06.2018 зазначене заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.11.2018 позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано за нею право власності на 1/3 частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове.

Скарга мотивована тим, що судом невірно визначено частки і не враховано вимоги ч.1 ст.1241 ЦК України про спадкування непрацездатним вдівцем, незалежно від змісту заповіту, половини частки, яка б належала йому в разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

З огляду на це просила визнати за нею право власності на 5/12 частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 . заперечив проти задоволення апеляційної скарги і просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд визнає, що скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до пункту 9 частини 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними сестрами та дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.07.1969 (а.с. 4).

Згідно з свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 18.07.1978 домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 5-6).

24 грудня 2012 року ОСОБА_4 заповіла своїй доньці ОСОБА_1 все належне їй майно, у тому числі належну на праві спільної сумісної власності подружжя Ѕ частку житлового будинку №7 і земельну ділянку , на якій він розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 7).

24 грудня 2012 року ОСОБА_3 заповів своїй доньці ОСОБА_2 все належне йому майно, у тому числі належну на праві спільної сумісної власності подружжя Ѕ частку житлового будинку №7 і земельну ділянку , на якій він розташований по АДРЕСА_1 (а.с.151).

Із свідоцтва про смерть ОСОБА_4 убачається, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , то такий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Згідно з ст.328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з положеннями ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

Частиною 2 ст.1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст.1261 ЦК України.

Частиною 3 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Водночас ч.1 ст.1241 цього ж Кодексу передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що після смерті матері позивача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язкову частку, відповідно до вимог ст.1241 ЦК України, отримав чоловік (вдівець) померлої, тобто батько сторін, а тому на день смерті йому належали не тільки 1/2 частка домоволодіння, яку він заповів відповідачу, але і половина частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, що у свою чергу становить 1/6 частка, і при таких обставинах, після смерті матері ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 , з урахуванням обов`язкової частки, яку отримав її батько, є спадкоємцем 1/3 частки, а відповідач ОСОБА_2 , після смерті батька ОСОБА_3 , є спадкоємцем 1/2 частки, яка останньому належала на праві часткової власності, а також 1/6 частки, яку він отримав, як обов`язкову частку, після смерті своєї дружини.

Проте колегія суддів повністю погодитись із висновком суду першої інстанції не може з таких підстав.

Апеляційним судом установлено, що на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 її чоловіку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виповнилося 74 роки.

З огляду на це, ОСОБА_3 на час смерті своєї дружини був непрацездатним вдівцем і успадкував, незалежно від заповіту ОСОБА_4 , половину частки, яка б йому належала в разі спадкування за законом (обов`язкова частка), а саме 1/12 частки цього домоволодіння з такого розрахунку: 1/2 частки належної ОСОБА_4 на трьох спадкоємців /двох доньок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 складає по 1/6 кожному, а половина частки з 1/6 складає 1/12 частки.

Визначаючи частки судом першої інстанції помилково для розрахунку часток було взято належну ОСОБА_3 обов`язкову частку 1/6, а не половину з неї 1/12.

За таких обставин, за позивачкою слід визнати право власності на 5/12 частин зазначеного домоволодіння, оскільки 7/12 (6/12+1/12) належить відповідачу ОСОБА_2

Отже, колегія суддів визнає, що відповідно до статті 376 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з одночасним ухваленням по справі нового судового рішення, яким позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

За приписами статті 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 600 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року - скасувати.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на спадкове нерухоме майно, а саме 5/12 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 600 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рушення.

Повне судове рішення складено 06.06.2019.

Суддя-доповідач :

Судді :