Провадження № 2/761/2128/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Мальцева Д.О.,

при секретарі Фецяк Р.А.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача Пашинов І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до АТ «Агропросперіс Банк» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила скасувати рішення відповідача про дострокове розірвання Договору НОМЕР_2 банківського рахунку від 05.04.2018р. та Договору № 055819 банківського вкладу від 05.04.2018р. та стягнути з відповідача суму судових витрат.

В подальшому позовні вимоги збільшила, а саме просила визнати неправомірними дії відповідача щодо розірвання Договору НОМЕР_2 банківського рахунку від 05.04.2018р. та Договору № 055819 банківського вкладу від 05.04.2018р. та закриття рахунків, відкритих на ім'я ОСОБА_3; зобов'язати відповідача вчинити дії щодо належного виконання умов Договору НОМЕР_2 банківського рахунку від 05.04.2018р. та Договору № 055819 банківського вкладу від 05.04.2018р., а також стягнути з відповідача судові витрати.

1.Стислий виклад позицій сторін

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір НОМЕР_2 банківського рахунку від 05.04.2018р. (далі по тексту - Договір №1) та Договір № 055819 банківського вкладу від 05.04.2018р. (далі по тексту - Договір №2) на строк 12 місяців до 05.04.2019р. із щомісячною виплатою процентів. Проте відповідач в липні прийняв рішення про дострокове розірвання зазначених договорів. Вказані дії відповідача позивач вважає незаконними, оскільки договорами не передбачено дострокове розірвання договорів з ініціативи Банку. Відтак, було порушено умови укладених договорів та право позивача отримувати відсотки за вкладом.

Представник відповідача в своєму відзиві заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Вказав, що представник позивача звертався до відповідача із заявою про відкриття рахунків на кількох осіб, в тому числі на позивача, що і було зроблено. В подальшому представник позивача знову звернувся до Банку із заявою про відкриття депозитного рахунку на ім'я ОСОБА_5, проте Банком було відмовлено останньому у відкритті рахунків, оскільки довіреність представника не містила необхідних даних для його ідентифікації. Представник позивача звернувся до відповідача зі скаргою, якій письмово повідомив, що кошти розміщені на рахунках осіб, представником яких є ОСОБА_1, в тому числі, і позивача, належать йому, а не власникам рахунків, яким він відкрив рахунки за довіреностями. Таким чином відповідач отримав від позивача інформацію про розміщення коштів на депозитних рахунках, відкритих особам, яким дані кошти не належать. Оскільки представник позивача ввів відповідача в оману, розміщуючи власні кошти на рахунках від імені інших осіб, відповідач дійшов висновку, що дії позивача свідчать про високу ймовірність використання Банку для легалізації (відмивання) коштів, отриманих злочинним шляхом, а тому достроково розірвав вказані Договори № 1, №2 та відмовився від договірних відносин з позивачем. Також відповідач зазначив, що про прийняте рішення повідомив Національний банк України. Позивач та інші власники рахунків не з'явились до відповідача для отримання належних їм коштів, що на думку відповідача, свідчить про те, що вказаним особам не відомо про факти відкриття рахунків представником позивача та про належність їм коштів. Дії ОСОБА_1 свідчать про подання останнім під час здійснення ідентифікації та верифікації клієнта недостовірної інформації з метою введення в ману суб'єкта первинного фінансового моніторингу. З врахуванням наведеного, позивач в особі свого представника, порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», умови Договорів № 1, №2, а тому не має права вимагати від суду скасування рішення відповідача про розірвання зазначених договорів.

2.Процесуальні дії в справі. Заяви, клопотання

03.09.2018 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

05.10.2018 ухвалою суду по справі відкрито провадження, призначено проведення підготовчого засідання, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

05.10.2018 ухвалою суду відмовлено представнику позивача в задоволенні клопотання про витребування доказів.

17.10.2018 від представник відповідача надійшло клопотання про об'єднання справ в одне провадження та Відзив на позовну заяву.

16.11.2018 від представника позивача надійшло клопотання про зобов'язання відповідача вчинити дії.

16.11.2018 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

19.11.2018 від представника відповідача надійшло клопотання про допит позивача як свідка.

20.11.2018 від представника позивача надійшли пояснення.

20.11.2018 від представника позивача надійшло клопотання про зобов'язання відповідача надати письмове пояснення.

20.11.2018 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

20.11.2018 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про допит позивача як свідка.

20.11.2018 ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

22.11.2018 від представника позивача надійшло звернення.

05.02.2019 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

07.02.2019 від представника позивача надійшли заяви щодо фактичних обставин справи.

07.02.2019 від представника позивача надійшли пояснення на відзив.

12.02.2019 від представника позивача надійшли заява щодо доказів відповідача.

12.02.2019 від представника відповідача надійшла заява по суті справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні.

3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, які підтверджені наданими доказами по справі, зміст спірних правовідносин

В судовому засіданні встановлено, що 05.04.2018р. між позивачем та відповідачем укладено Договір НОМЕР_2 банківського рахунку фізичної особи, відповідно до умов якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок НОМЕР_2, для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України (п. 1.1. Договору № 1).

Банк, зокрема, зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта з перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій (п. 2.1. Договору № 1).

Клієнт, зокрема, зобов'язується дотримуватись умов укладеного з Банком договору, надати та оформити всі документи, необхідні для відкриття рахунку та проведення операцій за ними, повідомляти про зміну інформації, яка надалась клієнтом при укладанні Договору (п. 2.2.).

Банк має право вимагати розірвання Договору у разі відсутності операцій за рахунком протягом року; відмовитись від Договору та закрити рахунок клієнта якщо операції по рахункам клієнта не здійснюються протягом трьох років підряд і на рахунку немає залишку коштів. (пп. 2.3.10., 2.3.11. Договору № 1).

При цьому, Банк має право відмовити в здійсненні фінансової операції/забезпечення розрахункових і касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення Клієнтом чинного законодавства, банківських правил оформлення платіжних документів, у разі виникнення сумнівів у дійсності розрахунково-касових документів та законності проведення операцій, а також у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, яка підлягає фінансовому моніторингу відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (пп. 2.3.2. Договору № 1).

Відповідно до п.7.2., 7.3. Договору № 1, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до закриття рахунку клієнтом або закриття рахунку відповідно до чинного законодавства України або умов цього договору. Будь-які зміни та доповнення оформлюються письмово за згодою Сторін.

Крім того, 05.04.2019 між сторонами укладено Договір № 055819 банківського вкладу фізичної особи «Класичний», відповідно до умов якого Банк відкриває вкладнику рахунок для обліку строкових коштів НОМЕР_2, та приймає на зберігання грошові кошти на строк на 12 місяців з 05.04.2018 по 05.04.2019, на умовах цього Договору (п. 1.1. Договору № 2).

Повернення вкладу здійснюється в день повернення вкладу шляхом переахування на поточний рахунок Вкладника НОМЕР_2 у Банку (п. 4.1. Договору № 2).

Банк має право відмовити Вкладнику у здійсненні фінансової операції, у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, що підлягає фінансовому моніторингу відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (пп.2.1.3. Договору № 2).

При цьому, Банк має право вимагати у Вкладника надання відомостей і документів, які необхідні для проведення ідентифікації, а також дають змогу з'ясувати його особу, суть діяльності, фінансовий стан. У разі ненадання Владником необхідних відомостей чи документів або умисного надання неправдивих відомостей про себе, Банк має право відмовити Вкладнику в його обслуговуванні (пп. 2.1.4. Договору № 2).

Клієнт має право, зокрема, оформити довіреність на розпорядження вкладом іншою особою у порядку, згідно з чинним законодавством України (пп. 2.2.3. Договору № 2).

Клієнт зобов'язаний, враховуючи вимоги законодавства України в сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, надати Банку на його письмову вимогу або без такої вимоги письмову інформацію в разі набуття Вкладником статусу національного, іноземного публічного діяча, діяча, що виконує політичні функції в організаціях, особи, що діє від його імені, його близької особи або пов'язаної з ним особи (пп. 2.4.5 Договору № 2).

Банк відповідно до пп. 2.1.3. Договору №2, має право відмовити вкладнику в здійсненні фінансової операції, у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, що підлягає фінансовому моніторингу відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом».

Договір № 2 набуває чинності з дня надходження коштів на рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 6.1. Договору № 2).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем свої зобов'язання за Договором № 1 та № 2 були виконані належним чином, кошти внесені на депозитний рахунок, як це передбачено умовами договорів.

09.07.2018 відповідач листом за вих. № 24-89В повідомив позивача про припинення ділових відносин з позивачем, про розірвання Договорів № 1, № 2 на підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

З виписки по особовому рахунку позивача з 01.07.2018р. по 11.07.2018р. вбачається, що на рахунок позивача № 701 Банком переведено кошти з призначенням платежу «Дострокове повернення депозиту».

Представник позивача неодноразово звертався до відповідача з вимогою надати відповідне рішення про розірвання договорів № 1 та № 2.

4.Норми права, застосовані під час розгляду справи. Оцінка доказів

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Положенням ч.1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Так, відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний: відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі, коли здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта (у тому числі встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), є неможливим або якщо у суб'єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; відмовитися від проведення переказу в разі відсутності даних, передбачених частинами дванадцятою і тринадцятою статті 9 цього Закону; відмовити клієнту в обслуговуванні (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) у разі встановлення факту подання ним під час здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта (поглибленої перевірки клієнта) недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб'єкта первинного фінансового моніторингу.

Суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися: від проведення фінансової операції у разі, якщо фінансова операція містить ознаки такої, що згідно з цим Законом підлягає фінансовому моніторингу; від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

У випадках, передбачених цією частиною статті, суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про проведення операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про осіб, які мають або мали намір встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції.

Згідно із ч. 4-6 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право витребувати, а клієнт (особа, представник клієнта) зобов'язаний надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про витребування у позивача вищевказаних відомостей.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на ту обставину, що позивач, відкривши рахунки на ім'я третіх осіб та в подальшому повідомивши, що кошти, які розміщені на вказаних рахунках належать особисто йому, а не особам, на ім'я яких вони відкриті ввів відповідача в оману щодо вигодоодержувачів за фінансовими операціями з розміщення коштів на депозитних рахунках та щодо контролерів клієнтів. Позивачем за рахунок його власних коштів розміщено депозити на ім'я різних осіб за довіреностями, що свідчить про високу ймовірність використання відповідача, як банківської установи, для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» банки є суб'єктами первинного фінансового моніторингу.

Тобто, дії Банку, по обмеженню прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку повинні відповідати вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та відповідним правовим актам у цій сфері.

Разом з тим, жодних доказів, які б давали підстави вважати представника позивача винним у скоєнні будь-якого злочину відповідачем не надано, як не надано інформації, що відповідач звертався з заявою до правоохоронних органів з цього приводу.

Інші докази, надані відповідачем по справі, судом до уваги не приймаються, оскільки вони не підтверджують ті обставини, на які посилається відповідач як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.

5.Висновки суду.

З огляду на наведене, в судовому засіданні встановлено, що відповідач, всупереч умовам укладних договорів, положень ст. 525 ЦК України, без наявності обставин, передбачених ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов'язань за укладеними з позивачем Договором № 1 та № 2.

При цьому, посилання відповідача на Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», як на підставу прийняття рішення про дострокове розірвання договорів № 1, №2, та відмову від подальших ділових відносин з позивачем є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано суду будь-яких доказів того, що ділові відносини із позивачем створюють небезпеку (загрозу, уразливі місця) в діяльності Банку, а кошти, розміщені на рахунках позивача можуть бути використаними з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення.

В свою чергу, доводи відповідача щодо відкриття позивачем за довіреностями рахунків на інших осіб та неможливість здійснення ідентифікації та /або верифікації клієнта та наявність сумніву стосовного того, що особа виступає від власного імені також суд не бере до уваги, оскільки зазначені обставини не можуть слугувати законною підставою для розірвання договорів з позивачем.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання дії АТ «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055819 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018 року, розірвання договору НОМЕР_2 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім'я ОСОБА_3, неправомірними, - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язати відповідача вчинити дії щодо належного виконання умов Договору НОМЕР_2 банківського рахунку від 05.04.2018р. та Договору № 055819 банківського вкладу від 05.04.2018р., оскільки позивачем належним чином вказана вимога не обґрунтована, та не підтверджена відповідними доказами в судовому засіданні.

6.Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704, 80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 16, 525, 526, 599, 610, 611, 1058, 1059, 1066, 1068, 1074 ЦК України, Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Законом України «Про банки і банківську діяльність», ст. 4, 10, 11, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, і.п.н. НОМЕР_1) до АТ «Агропросперіс Банк» (м. Київ, вул..Дегтярівська, 27-Т (літера А), ) про визнання неправомірними та зобов'язанні вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії АТ«Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055819 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018 року, розірвання договору НОМЕР_2 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім'я ОСОБА_3 - неправомірними.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з АТ «Агропросперіс Банк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704.80грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення суду - 25.02.2019.

Суддя: