ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 632/246/19

Провадження № 22-ц/818/2265/19

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М.,

Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго»

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року у складі судді Росохи А.В.

у цивільній справі за заявоюАкціонерного товариства «Харківобленерго» про видачу судового наказу з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію , -

встановив:

22 лютого 2019 року АТ «Харківобленерго» звернулося у суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за енергопостачання у розмірі 1881 грн. 90 коп.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року відмовлено АТ «Харківобленерго» у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі АТ «Харківобленерго» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну та постановити нову ухвалу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала постановлена з неправильним застосування норм процесуального права. Вказує, що при поданні заяви про видачу судового наказу АТ «Харківобленерго» посилалося на положення ч.3 ст.19 ЦПК України, де вказано, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру. Сума боргу по оплаті за спожиту електроенергію боржника становить 1881,90грн, отже не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму, тому відноситься до малозначних справ. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Суддя відмовив у видачі судового наказу по заяві представника АТ «Харківобленерго», пославшись на положення п.2 ч.1 ст.165 ЦПК України, вважаючи, що представник не має права підпису заяви, з чим він, як законний представник згідно довіреності не згоден. Послався на ч.5 ст.131-2 Конституції України, якою передбачено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді, зокрема у малозначних спорах. Зазначає, що в ч.2 ст.60 ЦПК України вказано, що зокрема для розгляду справ у малозначних спорах, представником під час розгляду справи може бути особа, яка досягла 18 років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 ЦПК України. На підставі ч.8 ст.62 ЦПК України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання. За таких умов представляти інтереси АТ «Харківобленерго» при поданні заяв, скарг, клопотань до суду першої інстанції та поданні оскаржень до апеляційного суду має право представник на підставі даної довіреності.

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч.ч. 4-6 ст.19, ст.ст.274, 353, 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи АТ «Харківобленерго» у видачі судового наказу на підставі поданої заяви, яка підписана Скрипник М.М. на підставі довіреності від АТ «Харківобленерго» суд першої інстанції, посилаючись на положення п.2 ч.1 ст.165 ЦПК України виходив з того, що заяву подано представником заявника за довіреністю, однак за відсутністю доказів, що останній є адвокатом, що є наслідком підписання заяви особою, яка не має повноважень на її підпис.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції за таких підстав.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ч. 1 та 2 ст. 163 ЦПК України.

Згідно з п.2 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatismutandisрішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», відповідно до якого Конституцію України доповнено статтями 131-1 та 131-2 щодо здійснення представництва у судах. Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України представництво виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року (підпункт 11).

У частині четвертій статті 131-2 Конституції України зазначено, що Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

За приписами частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження визначається як самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Частиною 4 ст.19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує, що за правилами пункту першого частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначений у 1921грн.

Як вбачається з матеріалів заяви, в ній заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 1881,90 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому представництво заявника у суді на підставі довіреності особою, що не є адвокатом, не суперечить вимогам цивільного процесуального закону та Конституції України.

Відповідно до ч.3 ст.58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч.1 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 даної норми визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що вона підписана Скрипник ММ. , як представником заявника АТ «Харківобленерго».

На підтвердження повноважень подавати та підписувати від імені АТ «Харківобленерго» заяву Скрипник М.М. до неї була долучена довіреність від 18.11.2018 року, відповідно до якої, йому, як представнику, надано право в діяльності щодо захисту прав та законних інтересів АТ «Харківобленерго» відповідно до процесуальних законів України заявляти та підписувати заяви.

Вказана довіреність була видана АТ «Харківобленерго» в особі виконуючого обов`язки генерального директора Скопенко В.В., який діє на підставі статуту.

Довіреність є чинною строком до 31.12.2019 року.

Отже, представником заявника до заяви про видачу судового наказу були додані документи, які підтверджують його повноваження.

Виходячи із системного тлумачення вищевказаних норм процесуального права колегія суддів вважає можливим застосування до вказаних відносин положень ЦПК України щодо порядку розгляду малозначних справ, а відтак суд першої інстанції відмовляючи АТ «Харківобленерго» у видачі судового наказу дійшов помилкового висновку про відсутність у представника заявника, так як він не є адвокатом, повноважень подавати від імені АТ «Харківобленерго» заяву про видачу судового наказу на підставі довіреності.

Отже, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 371,372, 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384,389,390 ЦПК України, апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго»задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 червня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина