Справа № 161/4609/19
Провадження № 4-с/161/33/19
У Х В А Л А

27 травня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Крупінської С.С.

при секретарі Бакай Г.М.

з участю представника заявника - ОСОБА_1

державного виконавця - Будя С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця. Свої вимоги мотивує тим, що 29 січня 2019 року ним до Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області подано заяву про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 19.12.2019 року про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії та арешт нерухомого майна. Проте, на його адресу було надіслано повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 06.02.2019 року, оскільки поданий документ не відповідає вимогам п. 6, 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта боржника, відсутнє підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Вважає, що така бездіяльність головного державного виконавця Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Будя С.Л. по поверненню виконавчого документа без прийняття до виконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 19.12.2018 року є незаконною, а тому просить суд зобов`язати невідкладно виконати ухвалу Луцького міськрайонного суду № 161/20362/18 від 19.12.2018 року про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії та арешт нерухомого майна, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 .; земельну ділянку, загальною площею 0,2175 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована в АДРЕСА_1 .; житловий будинок АДРЕСА_2 та розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

Головний державний виконавець Будь С.Л. скаргу не визнав, просив суд в її задоволенні відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 19 грудня 2018 року задоволено заяву представника позивача Лавренчука О.В., накладено арешт на нерухоме майно та заборонено вчиняти будь-які дії щодо даного майна, а саме : земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 .; земельної ділянки, загальною площею 0,2175 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована в АДРЕСА_1 .; житлового будинку АДРЕСА_2 та розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 .

29 січня 2019 року у Луцький районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області було подано заяву про відкриття виконавчого провадження щодо виконання вищезазначеної ухвали суду.

Проте, 06.02.2019 року на адресу ОСОБА_2 було скеровано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, відповідно до п. 6, 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, в матеріалах, які надійшли від стягувача, відсутнє будь-яке підтвердження сплати авансового внеску, а також відсутня інформація про боржника в заяві стягувача та ухвалі суду.

За змістом частини п`ятої статті 26 цього Закону України виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому, відсутність у заяві та ухвалі суду відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Державний виконавець на зазначене вище уваги не звернув, не врахував, що відсутність у виконавчому документі будь якої інформації щодо боржника, зокрема, ідентифікаційного коду, паспортних даних не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Щодо сплати авансового внеску, то слід зазначити, що авансовий внесок у виконавчому провадженні - це кошти, внесені стягувачем на окремий небюджетний рахунок, які використовуються виконавцем для організації та проведення виконавчих дій у спосіб та порядок, встановлений Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за виконання ухвали суду про накладення арешту на майно, постановленої за результатами розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, не сплачується як виконавчий збір, так і авансовий платіж.

Крім того, згідно з висновком Конституційного суду України від 15.05.2019 року справа № 3-368/2018(5259/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), та відповідно положення частини другої статті 26 Закону України „Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404 VIII зі змінами та положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, якими передбачено обов`язкову сплату авансового внеску.

Звертаючись до суду зі скаргою заявник просить визнати бездіяльність державного виконавця незаконною. Слід зазначити, що на адресу заявника надіслано повідомлення про повернення виконавчого документа з зазначенням причин невиконання, а тому суд приходить до висновку, з огляду на вищевикладене, про неправомірність дій щодо відмови від виконання виконавчого документа шляхом його повернення.

Щодо вимоги заявника про зобов`язання невідкладно виконати ухвалу Луцького міськрайонного суду від 19.12.2018 року, то дана вимога до задоволення не підлягає, оскільки даний виконавчий документ було повернуто на адресу ОСОБА_2 без виконання. Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику його право після набрання ухвали суду законної сили пред`явити повторно до виконання ухвалу Луцького міськрайонного суду від 19.12.2018 року.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 353, 447-451 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будя С.Л. щодо повернення ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/20362/18 від 19.12.2018 року без виконання.

В решті заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська