Справа № 466/6780/17 Головуючий у 1 інстанції: Кавалюк В.І.
Провадження № 22-ц/811/1544/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю представника позивача Смолинця Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року в складі судді Кавацюка В.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про усунення перешкод в користуванні майном шляхом зняття (списання) з балансу житлового будинку,-

встановила:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України, третьої особи без самостійних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом зняття (списання) з балансу житлового будинку.

Вимоги обґрунтовувала тим, що є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 04 серпня 2010 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04 серпня 2010 року. Свідоцтво про право власності видано на підставі розпорядження КЕВ м. Львова від 21 липня 2010 року. Однак, згідно довідки, виданої 16 березня 2017 року будинкоуправлінням АДРЕСА_2 , належний їй на праві власності житловий будинок перебуває на балансі будинкоуправління № АДРЕСА_2 .

05 травня 2017 року звернулась із заявою про зняття (списання) з балансу належного їй на праві власності житлового будинку, проте отримала 06 червня 2017 року негативну відповідь.

Не зняття вищевказаного будинку із балансу порушує її права, як власника, на належне користування майном та унеможливлює вирішити питання щодо приватизації земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку, тому просила позов задовольнити.

Ухвалою від 18 травня 2018 року замінено первісного відповідача Міністерство оборони України належним відповідачем Будинкоуправління № 4 КЕВ м. Львова, а ухвалою від 26 червня 2018 року замінено належним відповідачем Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком, який знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Запашна,14, шляхом зобовязання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова списати з балансу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова житловий будинок, який знаходиться за адресою: Львівська область АДРЕСА_3 Львів АДРЕСА_4 Брюховичі АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на користь ОСОБА_1 640,00 грн. (шістсот сорок гривень) витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач КЕВ м. Львова, з рішенням суду не погоджується, вважає, що таке ухвалено з порушенням норм процесуального права та прав відповідача.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідь КЕВ м. Львова щодо зняття з балансу належного позивачу будинку була обґрунтована та погоджена з вищестоящими органами військового управління.

Крім цього, станом на травень-червень 2017 року, коли службові особи КЕВ м. Львова розглядали відповідне питання, спірний будинок не перебував на картковому обліку та балансі відділу, відтак на момент звернення з позовом спору між позивачем та КЕВ м. Львова не існувало.

Саме тому первинно КЕВ м. Львова було у процесуальному статусі третьої особи, а після зміни процесуального статусу на відповідача представник КЕВ м. Львова не зміг повною мірою реалізувати процесуальні права у такому статусі.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стягнути судові витрати з позивача.

11.01.2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача КЕВ м. Львова, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що у КЕВ м. Львова відсутні правові підстави для утримання на балансі нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності іншій особі, а саме позивачу ОСОБА_1 .

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано керівником органу приватизації 04 серпня 2010 року на підставі розпорядження КЕВ м. Львова № 3268 від 21 липня 2010 року, є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності позивача ОСОБА_1 на вищевказаний будинок зареєстроване в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 04 серпня 2010 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією витягу про реєстрацію права власності № 26920696 від 0408.2010 року, реєстраційний номер 31144350 (а.с. 6-7).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у цьому будинку.

Згідно Довідки № 14 від 16.03.2017 року житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 перебуває на балансі Будинкоуправління АДРЕСА_2 , балансова вартість будинку станом на 01.01.2017 року становить 106544 грн. (а.с. 8).

26 червня 2018 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до участі в справі в якості належного відповідача було залучено КЕВ м АДРЕСА_2 , оскільки відповідно до акту приймання-передачі від 27 грудня 2017 року балансоутримувачем будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є КЕВ м. Львова.

05 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 зверталась із заявою до КЕВ м Львова про зняття (списання) з балансу належного їй на праві власності вищевказаного житлового будинку (а.с. 9).

Згідно відповіді КЕВ м. Львова від 06 червня 2017 року за № 3115, Головне КЕУ надало лист за № 303/1/5/425 від 15.02.2017 року із роз`ясненнями стосовно не видачі наказу Міністра оборони України про списання будинку № 14 на вул АДРЕСА_5 Запашній у смт. Брюховичі (а.с. 10).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Звертаючись із позовними вимогами про зняття відповідного будинку із балансу, позивач ОСОБА_1 свої доводи в цьому контексті зводила до того, що обставини, які склались порушують її права, як власника, на належне користування майном та унеможливлюють вирішити питання щодо приватизації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку.

Положеннями ст. ст. 316. 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно). яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі третіх осіб. Власникові належить права володіння користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлення права власності або обмежена у його здійсненні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначено Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що на даний час відсутні правові підстави у КЕВ м. Львова для утримання балансі нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності іншій особі, а саме позивачу ОСОБА_1 , відтак не є військовим майном в розумінні ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення КЕВ міста м. Львова про відмову ОСОБА_1 у знятті з реєстрації будинку прийняте без врахування норм чинного законодавства, порушує її право власності на житло, відтак рішення суду про зобовязання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова списати з балансу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова житловий будинок, який знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Запашна,14 є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є такими, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк