Справа № 159/2770/19 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/962/19 Категорія: 29 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Карпук А. К., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи, які не заявляють самостійних щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Тас», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.03.2019 на перехресті вулиць Варшавської та Відродження в м. Ковелі мала місце ДТП за участю автомобіля марки «Citroen Nemo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , та належного їй автомобіля марки «Mersedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП її автомобіль зазнав технічних пошкоджень. Учасниками ДТП було складено Європротокол. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Citroen Nemo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу АО/5104063 від 15 лютого 2019 року. 13 березня 2019 року вона звернулася до страхової компанії із повідомленням про страховий випадок та заявою про виплату страхового відшкодування, долучивши усі необхідні документи, передбачені Законом. 20 березня 2019 року страхова компанія надала заяву про страхове відшкодування на суму 36643 грн 29 коп., з чим вона була згідна та відповідно підписала заяву. Проте АТ «СГ «ТАС» прийняла рішення про відмову у виплаті належного їй страхового відшкодування, мотивуючи тим, що ДТП відбулася внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху. Така позиція страхової компанії є незаконною та суперечить нормам статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказує, що ОСОБА_3 визнав свою вину у дорожньо-транспортній пригоді від 11.03.2019, про що складено повідомлення (Європротокол), а тому відповідно до закону у водіїв цих транспортних засобів є згода щодо обставин її скоєння. На підставі викладеного позивач просить стягнути з АТ «СГ «ТАС» на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 36643,29 грн та судові витрати в розмірі 5768,40 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група« ТАС» в користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 36643 (тридцять шість тисяч шістсот сорок три) гривні 29 копійок та 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок витрат по оплаті судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що не дивлячись на визнання ОСОБА_3 в європротоколі своєї вини у вчиненні ДТП, страхововою компанією матеріали по ДТП були направлені до аварійного комісара ОСОБА_5 . для визначення причин настання страхового випадку. Відповідно до висновку аварійного комісара дії водія ОСОБА_2 знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП. В діях водія ОСОБА_3 відсутні порушення правил дорожнього руху, які могли знаходитись в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, а відповідно до п. 32.2. ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив ДТП. Вказане не врахував суд першої інстанції і безпідставно дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування.

Таким чином, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзиви на апеляційну скаргу в даній справі не подавались.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що беручи до уваги встановлений законом граничний розмір страхової суми в розмірі 50 000,00 грн, сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню з АТ «Страхова Група «ТАС» на користь позивача складає в сумі 36643,29 грн.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пунктів 1-5 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Судом першої інстанції встановлено що 11 березня 2019 року на перехресті вулиць Варшавської та Відродження в м. Ковелі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «CitroenNemo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , та автомобіля марки «Mersedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали технічних пошкоджень. Учасники вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом на складення спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду«Європротокол» (а.с. 5).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «CitroenNemo», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/5104063 від 15 лютого 2019 року, діючого на момент ДТП. Страховиком у правовідносинах страхування вказаної фізичної особи є АТ «Страхова Група «ТАС».

13 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся в АТ «СГ «ТАС» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 11 березня 2019 року, в якому зазначила, що учасниками даної пригоди було складане спільне повідомлення «Європротокол» (а.с. 9-10).

Крім того, позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про страхове відшкодування від 20.03.2019 в сумі 36643,29 грн (а.с. 8).

З листа № Г1400/2669 від 23 квітня 2019 року, який був надісланий АТ «СГ «ТАС» позивачу ОСОБА_1 вбачається, що страховою компанією було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки з наявних у страховика документів та проведених досліджень встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху (а.с. 6-7).

Даний факт підтверджено висновком аварійного комісара ОСОБА_5 від 17.04.2019 року (а.с. 11-14).

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частинами першою та другою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 цього кодексу.

За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

Згідно зі статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У відповідності до змісту статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що йому було завдано майнової шкоди винними діями особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідачем.

Учасники ДТП скористались наданим їм правом спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» відповідно до якого максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року становить 50 000 гривень потерпілому.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом при вирішенні справи правильно застосовано вищезазначені норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у позивача виникло право на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням у ДТП автомобіля, що належить на праві власності позивачеві.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді