УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Юр`євої К.М.

державного виконавця Латко М.О.

представника стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за поданням державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Латко М.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2019 року державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Латко М.О. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон громадянку боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на період існування боргу .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебуває зведене виконавче провадження №55143551 від 13 листопада 2017 року з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м.Черкаси №712/3184/16-ц від 03 квітня 2017 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 1731410 гривень 71 копійок.

На адресу боржника, яка вказана у виконавчому документі і визначена місцем виконання, а саме: АДРЕСА_1 , направлено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду. Державним виконавцем направлено запити до УПФУ, ДФСУ про отримання доходів боржником та рахунки, відкриті в установах банку, на які отримано відповіді, згідно яких боржник не перебуває на обліку як пенсіонер, доходи не отримує, рахунків в установах банку не має. Державним виконавцем накладено арешт на майно боржника з метою забезпечення реального виконання рішення, постанова направлена боржнику для відома.

Крім того, направлено запити до Територіального сервісного центру 7141 регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області з метою отримання відомостей про зареєстровані за боржником на праві приватної власності транспортні засоби, до Головного управління Держпродспоживслужби - про зареєстровану сільськогосподарську техніку, до Укртрансбезпеки - про зареєстрований за боржником на праві приватної власності морський, річковий транспорт. Згідно отриманих відповідей, за боржником не зареєстровані на праві власності транспортні засоби, морський,річковий транспорт, сільськогосподарська техніка.

Станом на 17 вересня 2019 року боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

Державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Латко М.О. у судовому засідання подання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Зазначив, що докази вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження - відсутні. Чи відомо боржнику про відкриття виконавчого провадження, йому не відомо.

Представник стягувача - АТ КБ «ПриватБанк» Балінський Ю.М. у судовому засіданні подання державного виконавця підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що рішення суду боржником не виконується. Чи відомо боржнику про відкриття виконавчого провадження, він не знає.

Дослідивши матеріали подання та цивільної справи 712/3184/16-ц, врахувавши доводи державного виконавця та стягувача, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2017 року, за результатами розгляду цивільної справи №712/3184/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_3 , про розірвання договору та неможливості його виконання в силу непереборних життєвих обставин, позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів в порядку регресу, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 56791,36 доларів США, що в еквіваленті становить 1534559 гривень 34 копійки, 250 гривень за кредитним договором №CSIPGA00000236 від 26 грудня 2007 року, а також понесені судові витрати в розмірі 39154 гривні 04 копійки.

На підставі вищевказаного рішення Соснівським районним судом м. Черкаси виданий виконавчий лист №712/3184/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 56791,36 доларів США, що в еквіваленті становить 1534559 гривень 34 копійки, 250 гривень за кредитним договором №CSIPGA00000236 від 26 грудня 2007 року та понесених судових витрат.

З наданої державним виконавцем копії виконавчого листа неможливо встановити адресу проживання боржника ОСОБА_2

13 листопада 2017 року державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Трохименко М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55129994.

Згідно ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404 - VII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 31 липня 2019 року, винесеної за результатами розгляду цивільної справи № 554/13475/15-ц, висловив позицію, що державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Доказів направлення державним виконавцем вищевказаної постанови боржнику та отримання її боржником матеріали подання не містять.

Згідно відповідей № від 18 вересня 2019 року та № від 18 вересня 2019 року, наданих Пенсійним фондом України на запити державного виконавця у виконавчому провадженні, боржник - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , не працює за трудовими та цивільно -правовими договорами, останнє місце роботи не відоме, пенсію не отримує.

Відповідно до відповіді № від 17 вересня 2019 року, наданої Державною фіскальною службою України на запити державного виконавця у виконавчому провадженні щодо боржника - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , платник податків з такими податковим номером чи серією та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно листа №08-09/1500 від 07 серпня 2019 року, Черкаський міський центр зайнятості на вимогу №57932969 повідомив Соснівський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ в Черкаській області, що станом на 06 серпня 2019 року боржник на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості, як безробітна, не перебуває.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 вказаного Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за судовим рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи з викладеного, тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, як цього просить у поданні державний виконавець, застосовується судом виключно у випадку ухилення боржником від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подання державного виконавця обґрунтоване виключно перебуванням ОСОБА_2 у статусі боржника, при цьому державний виконавець не надав суду доказів, які свідчать про ухилення боржника від сплати боргу, а також про те, що боржнику достовірно відомо про наявність на примусовому виконанні в Соснівському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області виконавчого листа №712/3184/16-ц, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси.

Сама по собі наявність у боржника невиконаних зобов`язань, про що вказує державний виконавець у поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, звернувшись з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання своїх зобов`язань .

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 № 3857-XII, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року також передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Враховуючи викладене, застосування такого заходу, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, є правом суду, з врахуванням всіх обставин, які свідчать про ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі, чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і, по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів необхідно пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдане лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте, навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим з самого початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, у тому числі й ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11 липня 2013 року) ЄСПЛ застосував вказані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушенням ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, без належного обґрунтування з врахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Застосовуючи зазначені стандарти до цієї справи, суд звертає увагу на те, що стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає можливість тимчасового обмеження права громадянина України, який має паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов`язань. Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань та/або судового рішення, а за ухилення від їх виконання. При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням необхідно розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до ст.13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

На підставі викладеного, керуючись ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404 - VIIІ, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, п.8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 2,7, 260, 261, 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Латко М.О. про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий О.М. Борєйко