Справа № 369/1075/17 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/2771/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2018 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач ініціював оскарження договорів переуступки через незгоду сплачувати заборгованість іншим особам, окрім КБ «Актив-банк». Звертає увагу, що переуступка боргу за кредитним договором проводилась неодноразово, неодноразово змінювався іпотекодержатель за договором іпотеки, що може ускладнити процес захисту позивачем своїх прав. Просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, від ОСОБА_1 . надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому їх неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності, а фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.09.2017 передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги на розгляд до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області ухвалою від 13.10.2017 прийняв до свого провадження дану цивільну справу.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом:

- заборони нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі іпотек, проводити державну реєстрацію будь-яких змін щодо власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 (іпотекодавець), індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві 03.10.2002, на підставі Свідоцтва про право власності виданого Головним управлінням житлового забезпечення 22.03.2004, на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 10.03.2004 № 427-С/К та зареєстрованого за іпотекодавцем ОСОБА_3 на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки укладеним із ОСОБА_2 , від 05.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В., за реєстровим № 2918, до закінчення розгляду справи по суті;

- накладення арешту на 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 (іпотекодавець), індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві 03.10.2002, на підставі Свідоцтва про право власності виданого Головним управлінням житлового забезпечення 22.03.2004 року, на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 10.03.2004 року № 427-С/К та зареєстрованого за іпотекодавцем ОСОБА_3 на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки укладеним із ОСОБА_2 , від 05.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В., за реєстровим № 2918, до закінчення розгляду справи по суті.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виходив з того, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає характеру спірних правовідносин, сам позивач не являється власником предмета іпотеки, в межах даної справи питання про визнання права власності на предмет іпотеки не вирішується, а виходячи з балансу інтересів сторін іпотекодержатель має право на отримання боргу в грошовій формі чи у формі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів вважає такі висновки законними та обґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п.п. 1 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до пп. 1, 2 та 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як убачається з виділених матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсними договору № 143/ФК-16 від 05 січня 2016 року, укладеного між відповідачами в частині передачі заборгованості позивача перед ПАТ "КБ "Актив-банк" за договором про іпотечний кредит № 78.1.08/Д(С)-1 від 04 березня 2008 року у сумі 828 185,64 грн. В той час, як у заяві про забезпечення позову він просить вжити такі щодо об`єкта нерухомого майна, яке зареєстроване за особою, яка не є учасником справи і таке майно не є предметом спору.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд обґрунтовано виходив з того, що майно, на яке заявник просить накласти арешт не належить відповідачам, а також не є предметом спору. Враховуючи предмет позову, який є немайновим, і в разі його задоволення не вимагатиме виконання рішення в примусовому порядку, вірними є висновку суду, з урахування характеру спірних правовідносин, щодо неможливості в даному спорі застосувати такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії. Адже заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому. Отже, забороною вчиняти певні дії суд захищає інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. При чому такі дії повинні відноситися до предмета спору.

Відтак, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2018 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 28.05.2019

Головуючий

Судді