ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4671/19 Справа № 257/1639/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро в режимі відеоконференції апеляційну скаргу арбітражного керуючого товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" Юдицького Олександра Вікторовича на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року по справі за заявою арбітражного керуючого товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження по справі №257/1639/14-ц за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АгроГарант" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай", публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку", ОСОБА_3 про стягнення заборгованості шляхом визнання права власності на майно, визнання правочину недійсним, про виключення записів про обтяження майна іпотекою шляхом заборони відчуження на нерухоме майно, стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2018 року арбітражний керуючий товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" Юдицький О.В. (далі - ТОВ "ТД "Золотий Урожай") звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження по справі №257/1639/14-ц за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АгроГарант" (ПрАТ "СК "АгроГарант") до ТОВ "ТД "Золотий Урожай", публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" (далі - ПАТ "ВБР"), ОСОБА_3 про стягнення заборгованості шляхом визнання права власності на майно, визнання правочину недійсним, про виключення записів про обтяження майна іпотекою шляхом заборони відчуження на нерухоме майно, стягнення коштів.

Заява мотивована тим, що в процесі розшуку активів ТОВ "ТД "Золотий Урожай" було виявлено, що 06 квітня 2015 року зареєстровано припинення права власності на належне їм нерухоме майно, а саме: майновий комплекс Дружківського хлібзаводу по АДРЕСА_1, та зареєстровано право власності на дане майно за ПрАТ "СК "АгроГарант" на підставі рішення Київського районного суду м.Донецьк від 24 червня 2014 року.

Зазначали, що вказане рішення було винесене після початку АТО та в Єдиному державному реєстрі судових рішень воно відсутнє, що викликає обґрунтований сумнів у його існуванні.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ "ТД "Золотий Урожай" ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, зазначаючи, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ними доведено факт втрати судового провадження та наявності правових підстав для його поновлення, а суд першої інстанції підійшов до даного питання формально без належного з`ясування обставин.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про відновлення втраченого судового провадження суд першої інстанції виходив з того, що копію рішення Київського районного суду м.Донецька по справі №257/1639/14-ц, яка міститься в матеріалах справи, неможливо прочитати, в Єдиному державному реєстрі судових рішень вищезазначене рішення суду відсутнє, а наданих суду матеріалів недостатньо для відновлення втраченого судового рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Ратифікація Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) покладає на нашу державу обов`язок неухильного додержання зобов`язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від нашої держави необхідності організувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського суду з прав людини законодавчо ґрунтується на нормах п. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, у якій зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права - відновлення втраченого судового провадження. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 червня 2018 року у справі №754/1480/17-ц (провадження №61-16832св18), висновки якого, відповідно до частини 4 ст.263 ЦПК України щодо застосування відповідних норм права, враховує суд, - метою відновлення втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання, тощо.

Якщо місцевий суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то відновлення втраченої справи здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» або статей 1, 3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

За приписами частини 1 ст.488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.489 ЦПК України визначено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

За змістом ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до частини третьої ст.494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

В аспекті покладених на суд повноважень здійснювати захист осіб, та належним чином вирішувати про питання відновлення втраченого судового провадження з метою забезпечення правового захисту.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. витребувана належним чином завірена копія рішення Київського районного суду м.Донецька по справі №257/1639/14-ц (т.1 а.с.82-84).

18 жовтня 2018 року на виконання вищезазначеної ухвали суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. була надана належним чином завірена копія витребуваного рішення (т.1 а.с.115-125).

Проте, отримавши копію рішення суду неналежної якості з повторним запитом до нотаріуса не звертався щодо з`ясування дати ухвалення рішення.

Крім того, судом не зроблено жодних інших запитів, направлених на належне вирішення питання (щодо витребування від позивача матеріалів позову).

Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції усунувся від належного вирішення питання про відновлення втраченого провадження без будь-яких обґрунтувань, що є порушенням цивільного процесуального законодавства.

Отже, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 80,89,260,263,493 ЦПК України не з`ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з`ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо відмови у задоволенні заяви про відновлення втраченого судового провадження є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-389 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" Юдицького Олександра Вікторовича задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Суддя: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.