Ухвала

06 червня 2019 року

м. Київ

справа № 494/1401/18

провадження № 61-8296ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 11 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді, спорту, культури, охорони здоров`я, соціальної політики виконавчого комітету Березівської міської ради про визнання неправомірними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання неправомірним, незаконним та необґрунтованим п`ятий пункт наказу № 62-ОД від 09 жовтня 2018 року, його скасування, стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від

11 березня 2019 року та заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2019 року касаційну скаргу

залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надати відповідні докази на підтвердження поважності причини пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 11 березня 2019 року; надіслати касаційну скаргу, у кількості, відповідно до учасників справи, яка повинна бути викладена мовою судочинства; оплатити судовий збір у розмірі 384,20 грн. Роз?яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Копію ухвали Верховного Суду від 10 травня 2019 року отримано

заявником 21 травня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

У червні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник посилається на те, що причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень є поважними, а статтею 10 Конституції України гарантовано право заявника на звернення до державних органів, в тому числі до суду, мовою, якою заявник достатньо володіє, та не зобов`язує заявника захищати свої конституційні права державною мовою. Також ОСОБА_1 просить розглянути її клопотання щодо сплати судового збору, оскільки таке не розглянуто судом.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Березівського районного суду Одеської області від

03 грудня 2018 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що ОСОБА_1 у касаційній скарзі не було заявлено клопотання щодо відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. У прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 зазначено, що подана нею касаційна скарга є такою, що відповідає нормам законодавства, а саме статті 5 Закону України «Про судовий збір», постанові Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2017 року № 19, якими заявник звільнений від сплати судового збору по трудовому спору та з врахуванням майнового стану, значних видатків на лікування.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ, від

18 жовтня 2005 року).

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 10 травня 2019 року, станом на 06 червня 2019 року заявником не усунено, тому касаційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 11 березня 2019 року вважається неподаною та повертається заявнику.

Повернення касаційної скарги заявнику не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 11 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді, спорту, культури, охорони здоров`я, соціальної політики виконавчого комітету Березівської міської ради про визнання неправомірними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання неправомірним, незаконним та необґрунтованим п`ятий пункт наказу № 62-ОД від 09 жовтня 2018 року, його скасування, стягнення судових витрат, вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило