Справа №360/1801/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/5231/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.В січні 2019 року подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії по відчуженню спільного автомобіля марки «Шевроле Еванда» та заборонити передавати цей автомобіль в користування іншим особам.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року заява про забезпечення позову задоволена.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідач подала апеляційну скаргу, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки доказів про ризик втрати майна позивачем до суду не надано. Крім того вважає, що суд фактично обмежив права дитини 2002 року народження на спірне майно, яке вона має право сама або через інших осіб використовувати у власних цілях. З цих підстав просить оскаржувану ухвалу скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін. Вказав, що предметом поділу майна подружжя є забезпечений автомобіль, який зареєстрований і використовується відповідачем. Він позбавлений можливості користуватися спільним автомобілем і дане забезпечення є єдиним способом забезпечити можливість збереження спірного майна до закінчення розгляду по справі. Порушень права дитини в такому забезпеченні не вбачає. За таких умов доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а ухвалу суду - законною та обґрунтованою, такою, що в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник зазначив, що між сторонами дійсно існує спір про поділ майна подружжя. При цьому все майно набуде подружжям за час шлюбу знаходиться у будинку і у користуванні відповідача. Спірний автомобіль, який позивач просить визнати особистим майном, зареєстрований на ім`я відповідача та знаходиться також в її користуванні. Позивач вказує, що відповідач наразі не обмежена в можливості відчуження спірного майна або ж передачі третім особам в користування, внаслідок чого автомобіль може бути втраченим або знеціненим, що в свою чергу вплине на можливість виконання рішення по справі за умови задоволення його позову. За таких умов такі заходи забезпечення позову як накладення арешту на автомобіль та заборона його віджувати та передавати у користування інших осіб є співмірними до заявленого позову та може усунути можливість ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Оцінивши доводи заявника та дослідивши представлені ними докази, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість таких вимог та наявність підстав для забезпечення позову. З даним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду вважаючи його законним і обґрунтованим.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека (ризик) ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. Суд оцінює необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються. При цьому єдиними передбаченими законом підставами для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання чи неможливості виконання рішення суду у справі та ефективного захисту прав або інтересів позивача.

Наявність реального спору між сторонами з приводу автомобіля марки «Шевроле Еванда» є предметом даної справи. Не вбачає колегія суддів й неспівмірності заявленого способу забезпечення позову (шляхом заборони відповідачу вчиняти дії по відчуженню спільного автомобіля та заборонити передавати цей автомобіль в користування іншим особам). При цьому колегія суддів критично відноситься до посилань апелянта на незаконність судового рішення через відсутність доказів про ризик втрати майна та необґрунтованість доводів заявника. Оскільки мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення виконання можливого рішення суду, надання доказів того, що ще не сталося, та з метою унеможливлення чого суд й застосовує заходи забезпечення, є неможливим. При вирішенні такого питання суд має враховувати, чи дійсно між сторонами є спір, та чи наявна у сторони можливість вчинення таких дій, направлених на уникнення реального виконання рішення суду. Вищенаведені вимоги до застосованих в даному випадку заходів забезпечення позову судом першої інстанції були дотримані.

Не може погодитися колегія суддів апеляційного суду й із доводами апелянта про те, що суд фактично обмежив права неповнолітньої спільної дитини сторін на майно, відповідно до якого вона має право сама або через інших осіб використовувати спільний автомобіль у власних цілях. З аналізу обставин справи вбачається, що право на автомобіль є предметом спору між сторонами. При цьому наявність прав на предмет спору ще й у іншої особи - доньки сторін, матеріалами справи жодним чином не підтверджено.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, при цьому апелянтом не було відповідним чином доведено наявність порушення її прав у зв`язку з таким забезпеченням позову. Підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду в даному випадку відсутні, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Д.О. Таргоній

К.П. Приходько