Справа № 367/6783/18
Провадження №2/367/140/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

Головуючої судді Саранюк Л.П.

при секретарі Бабаковій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради Київської області, треті особи: ОСОБА_2, Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1

Спадкодавець на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла позивачу та її рідній сестрі, ОСОБА_2 в рівних частках. Заповіт був посвідчений 01.07.2013 державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Селецьким Ю.О., зареєстровано в реєстрі за № 3-368.

Позивач вказує, що у встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, де було заведено спадкову справу № 286 за 2013 рік.

Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 звернулась до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини у порядку ст. 1274 ЦК України.

17.03.2016 державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. ОСОБА_1 було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

У даному Свідоцтві зазначено, що спадщина, на яке видане свідоцтво, складається з 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить померлій, ОСОБА_3, на підставі договору дарування, посвідченого держаним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області Подольською Г.А. 14 травня 1965 року за реєстровим № 1727, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 18 травня 1965 року в реєстрову книгу за № 677.

Позивач вказує, що після отримання даного Свідоцтва у будинку були знайдені документи, серед яких рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17 липня 1972 року яким було дозволено громадянці ОСОБА_3 будівництво нового житлового будинку на закріпленій за нею земельній ділянці в АДРЕСА_1. Стару частину будинку переобладнати під нежиле приміщення.

З вказаних документів вбачається, що стара 1/2 частина будинку, набута у власність за договором дарування переведена в статус нежилого (на сьогодні сарай «Б»). Відповідно, після смерті ОСОБА_3, яка померла 26.07.2013, відкрилася спадщина не на 1/2 частину житлового будинку, набутого спадкодавцем у власність на підставі договору дарування, а на житловий будинок АДРЕСА_1, побудований спадкодавцем на підставі рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17 липня 1972 року.

З викладеного вище вбачається, що з причини відсутності у спадкодавця на час оформлення спадщини належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріусом помилково невірно визначено об'єкт спадкування та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку.

Враховуючи ситуацію, що склалася, позивач повторно звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., збудований спадкодавцем на підставі рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17 липня 1972 року, біля якого розміщено наступні будівлі та споруди: сарай літера «Б», убиральня літера «Н», колодязь питний № 1, огорожа № 4, хвіртка № 5, яма вигрібна № 6.

На заяву позивача від 01.08.2018 надійшла відповідь Ірпінської міської державної нотаріальної контори за № 829/02-14 від 01.08.2018, з якої вбачається, що дійсно беручи до уваги копію наданого нею рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, обсяг спадкового майна, а саме 1/2 частина житлового будинку, визначений був не вірно.

Оскільки внесення відповідних змін до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.2016 виходячи з положень ст. 1300 ЦК України у даному випадку є неможливим, позивачу нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування на цілий житловий будинок.

Позивач вказує, що видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.03.2016 є недійсним з підстав, що до свідоцтва було включено майно, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини або визначення її складу з порушенням ст.ст. 1216,1218 ЦК України.

У даному випадку нотаріусом помилково невірно визначено об'єкт спадкування (склад спадщини ст. 1218 ЦК України) та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку, набутого спадкодавцем у власність на підставі договору дарування (на даний час сарай «Б»).

Таким чином, видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.03.2016 є недійсним та тягне за собою скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, проведену державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М. згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28779470 від 17.03.2016.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.03.2016 вбачається, що право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 17.03.2016.

Також позивач стверджує, що оскільки рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17 липня 1972 року було дозволено гр-ці ОСОБА_3 будівництво нового житлового будинку на закріпленій за нею земельній ділянці в АДРЕСА_1; стару частину будинку переобладнати під нежиле приміщення, то перед нею постало питання про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що у 1981 році відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17.07.1972 року «Про надання дозволу на будівництво нового будинку по АДРЕСА_1» гр. ОСОБА_3 було побудовано новий житловий будинок позначений літерою «А» загальною площею 8,1,4 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., біля якого розміщено наступні будівлі та споруди: сарай літера «Б», убиральня літера «Н», колодязь питний № 1, огорожа № 4, хвіртка № 5, яма вигрібна № 6.

1/2 частина будинку набута ОСОБА_3 у власність за договором дарування згідно вищевказаного рішення виконкому переобладнана в нежиле приміщення та значиться по технічному паспорту як сарай «Б».

Позивач стверджує, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., збудований спадкодавцем на підставі рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17 липня 1972 року, виникло у спадкодавця в момент закінчення будівництва, тобто у 1981 році та має бути визнано за спадкодавцем в порядку спадкування за заповітом.

У зв'язку з вищевикладеним просила суд визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, видане 17 березня 2016 року на ім'я ОСОБА_1 державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М., зареєстроване в реєстрі за № 2-608.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, проведену державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. 17.03.2016 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28779470 від 17.03.2016.

Визнати ОСОБА_1, право власності на житловий будинок за адресою: Київська область, АДРЕСА_1 (позначений на плані літерою «А») загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., біля якого розміщено наступні будівлі та споруди: сарай літера «Б», убиральня літера «Н», колодязь питний № 1, огорожа № 4, хвіртка № 5, яма вигрібна № 6 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача про розгляд справи без їх участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява від третьої особи про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника третьої особи про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1.

ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1

Спадкодавець на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла позивачу та її рідній сестрі, ОСОБА_2 в рівних частках. Заповіт був посвідчений 01.07.2013 державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Селецьким Ю.О., зареєстровано в реєстрі за № 3-368.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, де було заведено спадкову справу № 286 за 2013 рік.

Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 звернулась до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини у порядку ст. 1274 ЦК України.

17.03.2016 державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. ОСОБА_1 було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

У даному Свідоцтві зазначено, що спадщина, на яке видане свідоцтво, складається з 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область АДРЕСА_1, що належить померлій, ОСОБА_3, на підставі договору дарування, посвідченого держаним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області Подольською Г.А. 14 травня 1965 року за реєстровим № 1727, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 18 травня 1965 року в реєстрову книгу за № 677.

Після отримання даного Свідоцтва у будинку були знайдені документи, серед яких рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17 липня 1972 року яким було дозволено громадянці ОСОБА_3 будівництво нового житлового будинку на закріпленій за нею земельній ділянці в АДРЕСА_1. Стару частину будинку переобладнати під нежиле приміщення.

З вказаних документів вбачається, що стара 1/2 частина будинку, набута у власність за договором дарування переведена в статус нежилого (на сьогодні сарай «Б»). Відповідно, після смерті ОСОБА_3, яка померла 26.07.2013, відкрилася спадщина не на 1/2 частину житлового будинку, набутого спадкодавцем у власність на підставі договору дарування, а на житловий будинок АДРЕСА_1, побудований спадкодавцем на підставі рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17 липня 1972 року.

З викладеного вище вбачається, що з причини відсутності у спадкодавця на час оформлення спадщини належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріусом помилково невірно визначено об'єкт спадкування та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку.

Враховуючи ситуацію, що склалася, позивач повторно звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., збудований спадкодавцем на підставі рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17 липня 1972 року, біля якого розміщено наступні будівлі та споруди: сарай літера «Б», убиральня літера «Н», колодязь питний № 1, огорожа № 4, хвіртка № 5, яма вигрібна № 6.

На заяву позивача від 01.08.2018 надійшла відповідь Ірпінської міської державної нотаріальної контори за № 829/02-14 від 01.08.2018, з якої вбачається, що дійсно беручи до уваги копію наданого нею рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, обсяг спадкового майна, а саме 1/2 частина житлового будинку, визначений був не вірно.

Оскільки внесення відповідних змін до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.2016 виходячи з положень ст. 1300 ЦК України у даному випадку є неможливим, позивачу нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування на цілий житловий будинок.

Крім того, видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.03.2016 є недійсним з підстав, що до свідоцтва було включено майно, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини або визначення її складу з порушенням ст.ст. 1216,1218 ЦК України.

У даному випадку нотаріусом помилково невірно визначено об'єкт спадкування (склад спадщини ст. 1218 ЦК України) та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку, набутого спадкодавцем у власність на підставі договору дарування (на даний час сарай «Б»).

Таким чином, видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.03.2016 є недійсним та тягне за собою скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, проведену державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М. згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28779470 від 17.03.2016.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.03.2016 вбачається, що право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 17.03.2016.

Оскільки рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17 липня 1972 року було дозволено гр-ці ОСОБА_3 будівництво нового житлового будинку на закріпленій за нею земельній ділянці в АДРЕСА_1; стару частину будинку переобладнати під нежиле приміщення, то перед нею постало питання про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що у 1981 році відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17.07.1972 року «Про надання дозволу на будівництво нового будинку по АДРЕСА_1» гр. ОСОБА_3 було побудовано новий житловий будинок позначений літерою «А» загальною площею 8,1,4 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., біля якого розміщено наступні будівлі та споруди: сарай літера «Б», убиральня літера «Н», колодязь питний № 1, огорожа № 4, хвіртка № 5, яма вигрібна № 6.

1/2 частина будинку набута ОСОБА_3 у власність за договором дарування згідно вищевказаного рішення виконкому переобладнана в нежиле приміщення та значиться по технічному паспорту як сарай «Б».

Право власності позивача на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., збудований спадкодавцем на підставі рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих за № 708 від 17 липня 1972 року, виникло у спадкодавця в момент закінчення будівництва, тобто у 1981 році та має бути визнано за спадкодавцем в порядку спадкування за заповітом.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визначається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, і воно видане, не мала право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України перелік підстав визнання свідоцтва про право на спадщину не є вичерпним, таке свідоцтво може визнаватись недійсним і з інших підстав.

Відповідно ст. 182 ЦК України та норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових пав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку ведення Державного реєстру речових прав за нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, дане право може бути скасоване лише на підставі рішення суду.

Так, пунктом 41 вищевказаного Порядку визначено, що записи до державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав вносить державний реєстратор виключно у разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки за життя ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (позначений на плані літерою «А») загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., біля якого розміщено наступні будівлі та споруди: сарай літера «Б», убиральня літера «Н», колодязь питний № 1, огорожа № 4, хвіртка № 5, яма вигрібна № 6, то суд прийшов до висновку, що позовна заява знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.15, 16, 392, 1216, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, видане 17 березня 2016 року на ім'я ОСОБА_1 державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М., зареєстроване в реєстрі за № 2-608.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, проведену державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. 17.03.2016 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28779470 від 17.03.2016.

Визнати ОСОБА_1, право власності на житловий будинок за адресою: Київська область, АДРЕСА_1 (позначений на плані літерою «А») загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., біля якого розміщено наступні будівлі та споруди: сарай літера «Б», убиральня літера «Н», колодязь питний № 1, огорожа № 4, хвіртка № 5, яма вигрібна № 6 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Копію рішення направити сторонам для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Л.П. Саранюк