Справа № 686/6133/19
Провадження № 2/686/2690/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

5 червня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Потравному І.С.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 360000 грн., трьох процентів річних в сумі 17072 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 62640 грн., посилаючись на те, що відповідач 6 червня 2017 року позичив у нього грошові кошти в сумі 200000 грн., зобов`язуючись повернути їх до 6 серпня 2017 року. Однак, до цього часу борг так і не повернуто. Цього ж дня позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 160000 грн. за земельну ділянку площею 0,0379 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , з розташованим на ній будинку площею 60,2 кв.м., зобов`язуючись протягом місяця оформити нотаріально посвідчений договір купівлі-прродажу даних об`єктів. Однак, до цього часу відповідач свої зобов`язання так і не виконав.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомивши про причини неявки.

Відповідно до вимог ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 509 ч. 1 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до вимог ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 6 червня 2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 . 200000 грн., які відповідач зобов`язувався повернути до 6 серпня 2017 року. Однак, до цього часу борг так і не повернуто. Цього ж дня позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 160000 грн. за земельну ділянку площею 0,0379 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , з розташованим на ній будинку площею 60,2 кв.м., зобов`язуючись протягом місяця оформити нотаріально посвідчений договір купівлі-прродажу даних об`єктів. Однак, до цього часу відповідач свої зобов`язання так і не виконав.

Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 1 ЦК України я кщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 6 серпня 2017 року по 6 березня 2019 року складає 17073 грн. (360000 грн. х 3% : 365 днів х 577 днів), а інфляційні нарахування за цей же період - в сумі 65355 грн. 04 коп.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 360000 грн., три проценти річних в сумі 17072 грн. та інфляційні нарахування в сумі 62640 грн. в межах заявлених ним вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 282 ЦПК України, ст. ст. 625 ч. 2, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1, 1050 ч. 1 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) заборгованість в сумі 360000 грн., три проценти річних в сумі 17072 грн., інфляційні нарахування в сумі 62640 грн. та судовий збір в сумі 4397 грн. 12 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

05.06.2019