Ухвала

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 727/6606/16-ц

провадження № 61-36055св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 05 квітня

2018 року у складі колегії суддів: Перепелюк І. Б., Литвинюк І. М., Яремка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 12 жовтня 2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 133/2010. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору банк надав позичальнику кредит на купівлю автомобіля у сумі 273 688,00 грн, із терміном повернення кредиту - 12 жовтня 2016 року.

Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлена процентна ставка у розмірі 0,01 % від суми кредиту. Відповідно до пунктів 2.4.1, 2.4.2 кредитного договору, проценти нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом, із розрахунку рік - рівний 360 дням, місяць рівний календарній кількості днів та сплачуються згідно з пунктом 2.5 кредитного договору. Розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснюється у валюті кредиту, щомісячно в день сплати, який визначений у графіку, наведеному у додатку № 1 до кредитного договору.

Згідно з пунктом 2.5.1 кредитного договору позичальник зобов`язується щомісячно до дати, встановленої у графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших плат, встановлених у графіку. Пунктом 2.7.1 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов`язань за кредитним договором.

Позивач вказує, що зі своєї сторони ним виконані договірні зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, проте відповідач своїх зобов`язань не виконав. Відповідач постійно порушує свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. При цьому, пунктом 4.3 кредитного договору визначено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 % від суми невиконаних зобов`язань, строк сплати яких настав.

Станом на 18 серпня 2016 року заборгованість відповідача перед банком складає

61 458,59 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 30 360,00 грн, за відсотками -

1,60 грн, комісія за РО - 23 263,48 грн, штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 7 833,51 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просило стягнути з

ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором

від 12 жовтня 2010 року № 133/2010 у розмірі 61 458,59 грн.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до

ПАТ «ВіЕйБі Банк», у якому просив стягнути із відповідача надмірно сплачені грошові кошти у сумі 121 455,94 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 жовтня 2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 133/2010, згідно із яким він отримав у ПАТ «ВіЕйБі Банк» у позику грошові кошти у сумі 273 688,00 грн та зобов`язався повернути їх у строк до 12 жовтня 2016 року зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісії за розрахункове обслуговування кредитних коштів у розмірі 1,00 % річних.

Зазначає, що у період із дня отримання кредиту і до моменту звернення із зустрічним позовом до суду він вчасно виконував свої зобов`язання. Проте, звернувшись до спеціаліста з метою дослідження спірного договору та його виконання

ОСОБА_1 , спеціалістом-фінансистом ОСОБА_3 зроблений висновок про те, що за весь цей час банк у порушення умов кредитного договору надмірно отримав від ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 121 455,94 грн, що підтверджується відповідним розрахунком, виходячи з умов договору, а саме: плата за користування кредитними коштами у сумі 0,01 % річних; щомісячна комісія за обслуговування кредиту у розмірі 1 % річних від суми кредиту; одноразова комісія за надання кредиту у розмірі 2,5 % річних від суми кредиту.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2017 року у задоволенні первісного позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені грошові кошти за кредитним договором від 12 жовтня 2010 року № 133/2010 у сумі 121 455,94 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що вимоги ОСОБА_1 є доведеними та обґрунтованими, що підтверджується висновком судово-економічної експертизи

від 16 березня 2017 року № 221, у якому зазначено, що сума заборгованості у ОСОБА_1 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором від 12 жовтня

2010 року № 133/2010 станом на 10 жовтня 2016 року відсутня.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 05 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення первісного позову ПАТ «ВіЕйБі Банк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором від 12 жовтня 2010 року № 133/2010 у розмірі 38 195,11 грн, із яких: кредит - 30 360 грн, відсотки - 1,60 грн, штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 7 833,51 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що висновок судово-економічної експертизи від 16 березня 2017 року № 221 не є належним та допустимим доказом у справі, а тому підлягає стягненню заборгованість за кредитом, проте не підлягає стягненню комісія за обслуговування кредитом, оскільки така комісія суперечить особливостям регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів».

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Чернівецької області

від 05 квітня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 доведено факт переплати на користь банку коштів у сумі

134 806,00 грн та відсутність у нього заборгованості перед ПАТ «ВіЕйБі Банк», що підтверджується висновком судово-економічної експертизи від 16 березня 2017 року № 221, проте апеляційний суд критично поставився до зазначеного висновку експерта та вважав, що відсутні підстави для врахування вказаної судово-економічної експертизи від 16 березня 2017 року № 221, як належного та допустимого доказу у справі.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про захист прав споживачів шляхом стягнення надмірно сплачених коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 05 квітня 2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик