Справа № 654/281/19
Провадження № 8/654/1/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2019 м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого суддіФранцішка Ю. В.,
секретаряКозенко В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.02.2019 у справі №654/281/19 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на його користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу виданого Голопристанським районним судом Херсонської області від 14.02.2019 про стягнення з неї на користь на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду (23.01.2019) і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує, що нововиявленими обставинами є те, що ОСОБА_2 при зверненні до суду про видачу судового наказу з вимогою про стягнення аліментів на його користь з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини умисно ввів суд в оману, щодо дійсних обставин справи, а саме знаходження на його утриманні дитини, це не відповідає дійсності. Тому в своїй заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а ОСОБА_2 маючи намір не тільки відібрати на свою користь усе спільне майно подружжя, оскільки подав позов про визнання за ним особистої приватної власності на будинок, який їм належить на праві сумісної власності, та про розірвання шлюбу, а й в незаконний спосіб намагається стягнути з неї гроші на утримання дитини. Просить скасувати судовий наказ виданого Голопристанським районним судом Херсонської області від 14.02.2019 та відмовити у видачі судового наказу.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 18.03.2019 відкрито провадження за заявою, справа призначена до розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час слухання справи повідомлені належними чином, клопотань від сторін до суду не надходило.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З досліджених матеріалів цивільного провадження судом встановлено наступне.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому Главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, а саме: за наявності істотних для справи обставин, що не були встановлені судом тане були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою,на час розгляду справи - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Стосовно перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до судового наказу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.02.2019 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду (23.01.2019) і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина 4 статті 423 ЦПК України).

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» визначено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до пункту 4 вказаної постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Відповідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною 8 статті 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому Главою 3розділу V цього Кодексу.

Змістом положень ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що дитина син ОСОБА_3 проживає разом із останньою своєю матір`ю, однак інформація щодо конкретної адреси проживання в заяві відсутня. Відповідно до довідки Чорнобаївського навчального закладу за №42 від 28.02.2019, яка долучена додатком до заяви, вказано, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , однак інформація щодо конкретної адреси проживання в довідці також відсутня. Відповідно до доданих до заяви показів свідків, також неможливо встановити з ким із батьків проживає дитина та за якою адресою.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором, стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.

За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною 5 статті 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину 1/4, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Про стягнення аліментів має право звернутися той із батьків, з ким на законних підставах проживають діти. Таке місце проживання дітей, які не досягли десяти років визначається за згодою батьків, відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України.

Посилання заявника на наявність невирішеного спору між сторонами про розірвання шлюбу, розділ майна подружжя, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, не є істотними в розумінні норм сімейного законодавства та на даний час не можуть позбавляти батька права на отримання аліментів за рішенням (наказом) суду, оскільки, судовий наказ, згідно з вимогами ст. 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб.

Суд зазначає, що кожен із батьків претендує на визначення місця проживання дітей з ним, це право у них рівне, і згідно з вимогами ч.1 ст.161 СК України має бути вирішено органом опіки і піклування, або судом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є обґрунтованою, оскільки жодна обставина, на яку посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, не підтверджена належними доказами, підстав для скасування судового наказу не вбачається.

Окрім того, вказані обставини не мають істотного значення для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки не містять підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених статтею 165 ЦПК України.

Згідно з частиною 3 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 161, 165, 170, 354, 355, 423, 429 ЦПК України, ст. ст. 160, 181, 183, 184 СК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.02.2019 у справі №654/281/19 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на його користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено 06.06.2019.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому вдповідної ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (п.п.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року).

Суддя: Ю. В. Францішко