Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

01 жовтня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за договором купівлі-продажу квартири від 16.03.2016р. він є власником квартири АДРЕСА_1 .

12.09.2018р. підприємство - відповідач видало позивачеві довідку №14/581 про те, що станом на 01.09.2018 року він має заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води по вказаній квартирі в сумі 32107,06грн., в т.ч. судові витрати в сумі 3496грн. 77коп.

З таким розміром заборгованості позивач категорично не погоджується і 18.09.2018р. звернувся до відповідача із заявою про списання боргів попереднього власника даної квартири і проханням зробити детальний перерахунок заборгованості за кожну послугу. 01.11.2018р. позивач звернувся до відповідача з проханням припинити постачання тепла та гарячої води до квартири, але відповідач дані заяви проігнорував.

Отже, позивач не погоджується з тим, що йому як новому власнику квартири, нарахована заборгованість минулого власника, яку він повинен сплачувати.

Також зазначає, що він не вчиняв правочинів щодо зобов`язання сплати боргу по оплаті послуг за теплопостачання попереднього користувача даної квартири. При придбанні квартири, він не брав на себе зобов`язання по оплаті боргів попереднього власника.

Крім того, позивач зазначає, що він не просить відповідача списати (простити) йому борг, а просить лише виключити з його рахунку чужу заборгованість. Це не позбавляє відповідача звернутися до попереднього власника квартири із позовом про погашення спірної заборгованості.

Таким чином, позивач просить суд, - визнати безпідставною нараховану ОСОБА_1 заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води квартири АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , що виникла за період до 16.03.2016р.; зобов`язати відповідача зробити перерахунок заборгованості позивача; зобов`язати відповідача анулювати суму заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води по вказаній квартири, що виникла за період до 16.03.2016 року, стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 12.12.2018р. відкрито, прийнято до правадження дану справу та признчено її до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.04.2019р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зазначив, що після придбання ним квартири, він повністю оплачує вартість комунальних послуг, але приходять квитанції-рахунки з КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», де зазначено заборгованість, що виникла до 16.03.2016р., тобто до часу придбання ним квартири. Вважає, що слід зняти з нього, тобто анулювати (списати) заборгованість по оплаті за комунальні послуги і стягувати її з попереднього власника. Вважає, що він не повинен відповідати за борги попереднього власника квартири. Додав, що на даний час особовий рахунок позивач на себе не перевів, там і до цього часу значиться попередній власник. Судові витрати залишає за собою.

В судове засідання відповідач КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» в особі представника не з`явився, будучи належним чином, неодноразово повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відзив на позов подано не було.

Враховуючи норми ст.ст. 281-282 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, враховуючи думку позивача, відсутність відзиву, а також повторну неявку в судове засідання відповідача, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 16.03.2016р. (реєстр №2040) ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . Дані обставини також підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.03.2017р.

Під час розгляду справи, судом досліджено довідку від 12.09.2018р. №14/581, видану КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» на ім`я ОСОБА_1 , що долучена позивачем до позову, про те, що станом на 01.09.2018 року абонент (особовий рахунок 40506042) має заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 32107грн. 06коп., в т.ч. судові витрати в сумі 3496грн. 77коп.

При цьому, в судовому засіданні позивач зазначив, що до цього часу він не переоформив особовий рахунок на своє ім`я.

18.09.2018р. ОСОБА_1 звертався із заявою до КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» щодо списання з нього боргів попереднього власника вказаної квартири та здійснити перерахунок заборгованості за кожну послугу, посилаючись на відомості довідки від 12.09.2018р. №14/581. Крім того, 01.11.2018р. він звернувся до відповідача із заявою про припинення з 01.11.2018р. постачання тепла та гарячої води до однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Як предбачено частинами 1 та 2 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що набрала чинності з 09 червня 2018 року, введено в дію з 01.05.2019 року), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як передбачено пунктом 6 цієї частини та статті Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 Закону.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1 ст. 9 ЗУ).

Послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води передбачені статтями 21-22 Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІУ (в редакції, що чинна станом на 2016 року, тобто на час придбання позивачем квартири) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Статтями 20, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

За змістом ст. ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу УРСР наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 жодними належними, допустимими та переконливими доказами не доведено той факт, що заборгованість, яка визначена у довідці від 12.09.2018р. №14/581, стосується попереднього власника квартири ОСОБА_2 , що вона нарахована за період до моменту придбання позивачем квартири, враховуючи, що розмір заборгованості визначений станом на 01.09.2018р., а він став власником квартири ще 16.03.2016 року. Крім того, особовий рахунок до цього часу на позивача не переведений, що підтвердив сам позивач під час розгляду справи. Оскільки позивачем не доведені та не обгрунтовані позовні вимоги щодо безпідставного нарахування заборгованості за комунальні послуги, тому, відповідно, відсутні підстави для зобов`язання відповідача КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» здійснити перерахунок заборгованості позивача та анулювати заборгованість.

Таким чином, розглядаючи справу відповідно до ст. 13 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих учасниками справи доказів, суд дійшов до висновку відсутність підстав для задоволення позову за обраним позивачем способом захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 13, 12, 141, 76-83, 259, 268, 280, 281 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (код 02082522, м. Черкаси, вул. О.Дашковича, 62) про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 11 жовтня 2019 року.

Головуючий: С. М. Позарецька