БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2/356/221/19
Справа № 356/389/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р. М., розглянувши матеріали позовної заяви Управління соціального захисту населення та праці виконавчого комітету Березанської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернулось Управління соціального захисту населення та праці виконавчого комітету Березанської міської ради з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Разом з тим, за змістом ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 4 ст. 10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що, реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Прецедентними в цьому відношенні є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови та гарантії реалізації процесуальних прав і обов`язків усіма суб`єктами цивільно-процесуальних правовідносин.

Так, суддя відкриває провадження за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження (ч. 1 ст. 187 ЦПК України).

Проаналізувавши подану позивачем заяву, суд прийшов до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху у зв`язку з тим, що подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, вимоги до позовної заяви встановлені статтею 175 ЦПК України.

За змістом пунктів 8-9 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Окрім того, у відповідності з вимогами ч. 1, 4-5 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), а також документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, як встановлено ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як визначено приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Ставки сплати судового збору встановлено ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої за подання юридичною особою заяви майнового характеру розмір судового збору становить

1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, з урахуванням положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", з 01.01.2019 року встановлено у розмірі 1 921,00 грн.

Разом з тим, всупереч вказаним положенням ЦПК України, позивачами при зверненні до суду зазначені вимоги дотримані не були.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, в якості підтвердження сплати судового збору долучає копію платіжного доручення № 61 від 14.02.2019 року.

Разом з тим, за інформацією, наявною в автоматизованій системі документообігу суду «Д-3», вищевказана квитанція вже подавалась до суду раніше разом з позовною заявою в справі № 356/223/19, а сплачений за нею судовий збір в розмірі 3 842 грн. вже зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

Клопотань про повернення судового збору, сплаченого в справі № 356/223/19 за даною квитанцією, до суду не надходило.

За таких обставин, судовий збір в розмірі 3 842 грн., сплачений згідно платіжного доручення № 61 від 14.02.2019 року, не може бути повторно зарахованим при зверненні до суду з даним позовом в межах справи № 356/389/19, а саме платіжне доручення № 61 від 14.02.2019 року не є належним доказом сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у зазначеному вище рішенні від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (пункт 59).

Окрім того, враховуючи суб`єктний склад сторін, позивачем при зверненні до суду, всупереч таким вимогам ч. 1 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не додано її копії та копій вказаних в додатках до позовної заяви документів для відповідача. / копій такої позовної заяви відповідно до кількості учасників процесу 2 шт., а також документів для суду, відповідача та третьої особи, а саме:

При цьому, за змістом ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з вимогами, встановленими частинами 2, 5 вказаної статті ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Так, положеннями п.п. 6, 7 розділу 10 глави ІІ Документування управлінської інформації наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» від 18.06.2015 року № 1000/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 736/27181, визначено, що копія документа повинна відповідати оригіналу, тобто повністю відтворювати інформацію оригіналу і всі його зовнішні ознаки або їх частину. Не допускається виготовляти копії документів з нерозбірливим текстом, підчистками, приписами та іншими необумовленими виправленнями.

Однак в порушення вимог вищенаведеної норми зазначені в додатках до позовної заяви документи не містять дати їх засвідчення, а додані до позову копія заяви громадянки ОСОБА_1 для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 02.06.2014 року та 19.12.2014 року, рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 02.07.2014 року та 23.12.2014 року, довідка про склад сім`ї від 05.12.2014 року, відомості з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, довідки про доходи від 28.04.2015 року за період січень-липень та серпень-грудень 2014 року, повідомлення про повернення надміру виплачених коштів від 30.07.2015 року, неякісно виготовлені за допомогою засобів копіювально-розмножувальної техніки та містять нерозбірливий текст, а також не відображають окремих його частин, що не дає змоги відтворити зміст документа в цілому та встановити його відповідність оригіналу.

Крім того, в порушення вимог пунктів 8-9 частини 3 статті 175 ЦПК України, позивачем в поданій до суду позовній заяві не зазначено щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, а також не вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відтак, позивач має усунути вказані недоліки позовної заяви, а саме: долучити до позовної заяви документ, що підтверджує сплату позивачем судового збору у відповідному визначеному за правилами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмірі, що з урахуванням визначеної позивачем ціни позову становить 1 921 грн., на р/р № 0003, код класифікації доходів бюджету 22030101, отримувач коштів: УК у м.Березань/Березань/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, ; долучити до позовної заяви її копію та копії доданих до неї документів належної якості для відповідача, а також для суду; зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; вказати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Суд наголошує, що згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 174, 175, 177, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Управління соціального захисту населення та праці виконавчого комітету Березанської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - залишити без руху, надавши позивачу строк в 10 (десять) днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. М. Лялик