ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4763/19 Справа № 216/2118/18 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Велегури Миколи Івановича, на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 28 січня 2019 року, яке ухвалено суддею Бутенко М.В. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 29 січня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Просила стягнути з відповідачів аліменти на її утримання в розмірі 3500 грн. щомісячно починаючи з дня подання позову і довічно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1457,48 грн., якої не вистачає навіть на потреби першої необхідності.

Зазначила, що вона має двох повнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки №285 від 12.03.2018 року наданої КЗ "Криворізька міська лікарня №3" ДОР позивач є інвалідом ІІ групи безстроково, з приводу пізнього відновлювального періоду перенесеного субарохноїдального крововиливу на фоні розриву мішотчатої аневризми. Знаходиться на "Д" обліку у лікаря невропатолога та періодично оглядається ним, з метою призначення та корекції лікування. Показано постійний прийом гіпотензивних, антиагрегантів та статинів, потребує стороннього догляду, стаціонарного обстеження та диспансерного нагляду. Позивач постійно потребує сторонньої допомоги. Вона неодноразово зверталась до своїх дітей з проханням допомоги по господарству, а саме: приготування їжі, прибирання в будинку, прання речей, купівля ліків та з іншими побутовими потребами, адже вона взагалі не виходить на вулицю і ледве пересувається по будинку. Також позивач декілька разів зверталась до дітей з проханням матеріальної допомоги, оскільки її матеріальний стан є вкрай важкий. Інших доходів крім пенсії по інвалідності в сумі 1457,48 грн. у неї не має.

У зв`язку із великим розміром комунальних послуг позивач була змушена взяти кредит на оплату комунальних послуг та сплатити борг за газопостачання. Оскільки не можливо проживати у приватному будинку без газопостачання, особливо у зимовий період, адже вона використовує його для приготування їжі та опалення приміщення. Просила суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь аліменти в розмірі 3500 грн. щомісячно та довічно.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 300 (триста) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи стягнення з 02 травня 2018 року і довічно.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 300 (триста) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи стягнення з 02 травня 2018 року і довічно.

Згідно ст.430 ЦПК України, допущено негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір порівну в сумі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

В задоволені іншої частини вимог, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача Велегура М.І. , посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення ставить питання про його скасування та ухвалення нового, яким у повному обсязі задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

При цьому, апелянт зазначає, що позивачка є інвалідом 2-ї групи внаслідок загального захворювання і отримує пенсію в розмірі 1457,48 грн., якої їй не вистачає навіть на потреби першої необхідності, через захворювання позивач постійно потребує сторонньої допомоги та матеріальної підтримки, яку їй, її рідні діти не надають, а інших доходів крім пенсії по інвалідності вона не має. У зв`язку із великим розміром комунальних послуг позивач була змушена взяти кредит на оплату комунальних послуг та сплатити борг за газопостачання.

Апелянт наголошує на тому, що визначений судом розмір аліментів по 300 грн. з кожного відповідача є занадто заниженим.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача, відповідач ОСОБА_2 , просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. При цьому зазначає, що позивачка має додатковий дохід, здаючи свій будинок в оренду, що видно із наданих нею виписок банку, однак в суді першої інстанції позивач не змогла дати відповідь що за кошти від невідомих людей вона отримує.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що у позивачки є двоє дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 виданого Інгулецьким відділом РАЦС від 06.04.1976 року, актовий запис176, де в графі "мати" вказано " ОСОБА_1 " та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Саксаганської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №1431, де в графі "мати" вказано " ОСОБА_1 ". Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 розірвано 02 квітня 2001 року, про що зроблено актову запис №208. Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу змінено на " ОСОБА_1 ".

Позивач є пенсіонером, та пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. Вона є непрацездатною, позбавлена можливості забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності, в силу її хвороби. На сьогоднішній день її діти не допомагають позивачці матеріально, не забезпечують матір всім необхідним для нормального проживання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі які є дітьми позивачки, - працездатні особи, ОСОБА_2 отримує заробітну плату, однак позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідачі мають можливість в заявленому розмірі сплачувати на її користь аліменти, тому зменшив розмір аліментів до 300 грн. з кожного відповідача.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку, або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Так, довідкою №285 від 12.03.2018 року наданою КЗ "Криворізька міська лікарня №3" ДОР, встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи безстроково, з приводу пізнього відновлювального періоду перенесеного субарохноїдального крововиливу на фоні розриву мішотчатої аневризми. Знаходиться на "Д" обліку у лікаря невропатолога та періодично оглядається ним, з метою призначення та корекції лікування.

З дослідженого в судовому засіданні пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_6 виданого 16.02.2012 року пенсійним фондом України вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 отримує пенсію по інвалідності 2 група загальне захворювання. Згідно довідки пенсійного фонду її дохід у вигляді пенсії становить за останні 6 місяців 8470,11 грн., тобто судом встановлено, що позивач є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги від своїх дітей.

Факт ухилення позивачки від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України, відповідачами не доведено, а, отже відповідачі не можуть бути звільнені від обов`язку утримувати непрацездатну матір.

На момент винесення рішення, прожитковий мінімум становив 1497 гривен.

Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до статті 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції урахував матеріальний стан сторін, зокрема взяв до уваги, що відповідачі не мають достатнього доходу для повного задоволення позивних вимог позивача, оскільки вони мають свої сім`ї, ОСОБА_2 хоча і працює, однак має на утриманні двоє малолітніх дітей, а ОСОБА_3 є домогосподаркою, і також має на утриманні одну дитину (а.с.75-75, 94).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду, щодо часткового задоволення позовних вимог у визначеному судом розмірі.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а доводи представника позивача в апеляційній скарзі щодо наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі, є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів, а також незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Велегури Миколи Івановича залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 11 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: