РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/304/17

пр. № 2/759/300/19

17 квітня 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Шелудько В.В.

за участю представника позивача Губенка І.В .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кей- Колект" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2017 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини, ОСОБА_4 укла з банком кредитний договір. У забезпеченя виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 (предмет іпотеки). 12.12.2011 року банк відступив позивачу відповідно до договору факторингу договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги за зобов`язаннями по кредитному та іпотечному договорам. Відповідно до п.5 іпотечний договор містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв`язку з порушенням ОСОБА_4 умов кредитного договору, зокрема, неповернення кредиту, несплати процентів та комісій за користування кредитом, позивач в позасудовому порядку врегулював питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку». Зокрема, 17.12.2015 року позивач набув у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 13.12.2016 року позивачем, як законним власником,була здійснена спроба потрапити у власне майно, однак було виявлено, що у ньому незаконно проживають відповідачі. Відповідно до акту обстеження майна від 13.12.2016 року майно знаходиться у житловому стані, немає жодних видимих пошкоджень, а відповідно до акту обстеження майна від 20.12.2016 року стан цього ж майна встановити не можна, не надано доступ до лічильників газу, води, електричної енергії, внаслідок чого неможливо встановити їх справність та використання відповідно до норм. Своїми діями відповідачі порушують норми Житлового кодексу України, Закону України «Про іпотеку», Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 1950 р., Конституцію України, Цивільний кодекс України. Внаслідок незаконних дій відповідачів позивач фактично позбавлений можливості користуватись своїм майном. Також зазначає, що діє презумпція правомірності набуття права власності не певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до вищевикладеного, з моменту набуття права власності на майно позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, адже відповідачі чинять перешкоди відмовляються впустити позивача у свою власність, відмовляються висилитися, не зважаючи на додержання позивачем всіх законних процедур, що підтверджено відповідними доказами та на непорушність права власності позивача і презумпцію її правомірності. Отже, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, а неправомірність дій відповідачів презюмується. Для того, щоб перешкод у здійсненні права користування не було, позивачу необхідно надати постійний безперешкодний доступ до свого майна. Окрім цього, при здійсненні права власності власник не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію; власність зобов`язує; власник не може використовувати право власності на шкоду; власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 319, 322 ЦК України). Позивач не може фізично контролювати додержання зазначених обов`язків, отже, створюється реальна загроза порушенню прав не лише позивача, а й третіх осіб і суспільства в цілому.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2017 р. відкрито провадження у справі (а.с.34).

У квітні 2017 року представником ОСОБА_3 . поданні заперечення проти позову.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2017 р. провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей- Колект" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 759/10696/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» про перегляд заочного рішення від 21.10.2010 року по справі № 2-2873/10 за позовом ПаТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі № 826/9996/16 за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М., третя особа: ТОВ «Кей-Колект», ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.73-74).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2018 р. провадження у справі відновлено (а.с.94-95).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує повністю.

У судове засідання відповідачі та їх представники не зявилися хоча про місце та час розгляду справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК Україниповідомлялися заздалегідь та належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Статтею 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові згідно ст.317 ЦК України належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначених ст.2 ЦК України , зокрема, юридичні особи , які є рівними перед законом (ст.318 ЦК України).

З висловленої у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16 правової позиції вбачається, що згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставі своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 29 травня 2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , уклали договір про надання споживчого кредиту № 0 .

Згідно п.1.1 розділу 1 вказаного договору, банк зобов`язується надати кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 90000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 43 6500,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит.

Також, 29 травня 2008 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" в забезпечення виконання зобов`язань уклали договір іпотеки № 86944, відповідно до якого Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" як іпотекодержатель та ОСОБА_4 як іпотекодавець -1 та ОСОБА_3 іпотекодавець-2 , іпотекодавеці передають в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва права власності на житло, видано Святошинською міською радою м. Київ, від 04 квітня 2007 року (а.с.14-16).

12 грудня 2011 року між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ Укрсиббанк» укладено договор купівлі-продажу кредитного портфелю.

Державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелева Алла Михайлівна прийняла рішення № 27185597 від 17.12.2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі договору іпотеки № 86944 від 29 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокуліною Л.Д.. що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 62363199 від 30.06.2016 р.

Відповідач вважає дії позивача, державного реєстратора і приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни щодо проведеної реєстрації права власності за ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» на квартиру та прийняте ним рішення за індексним номером № 27185597 від 17.12.2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру протиправними. Правовідносини в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, повноваження органів державної реєстрації прав на нерухоме майно та порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно регулюються Указом Президента України від 09.12.2010 року №1085 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади". Указом Президента України від 06.04.2011 №401/2011 "Про затвердження Положення про Державну реєстраційну службу України", Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно га їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. №1141, Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», Законом України "Про нотаріат".

17.042019 року наданим суду правом повного доступу до ЄДРСР підтверджено, що адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Кєй-Колект» про визнання протиправним дій, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського округу Кобелєвої Алли Михайлівни від 17 грудня 2015 року за індексним номером №27185597 про державну реєстрацію власності за Тобмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_2 . У задоволенні інших позовних вимог відмолено. Стягнуто на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 275,60 грн. бюджетних асигнувань приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни. (а.с.108-113).

У даному випадку право користування ,яке просить захистити позивач, є складовою частиною здійснення права власності, яке передбачає право володіння, користування та розпорядження майном.

Зважаючи на вищезазначене рішення окружного адміністративного суду м.Києва від 15.05.2018 року, така підстава на яку посилається позивач, як право власності на спірну квартиру, позивачем не доведено, отже усі вимоги, які ґрунтуються на такій підставі, задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.258-273, 280-284, 351 - 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Кей- Колект" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць