СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр.№ 6/759/770/19
ун.№ 759/9671/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді Войтенко Ю.В.,

при секретарі судових засідань Севрюк К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві подання Старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Вітюк І.Д., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника з вилученням паспорта боржника, -

ВСТАНОВИВ :
До суду надійшло подання Старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Вітюк І.Д., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника з вилученням паспорта боржника, мотивоване не виконанням останнього рішення суду, по примусовому виконанню, якого відкрито виконавче провадження № 51567906 з примусового виконання виконавчого листа №759/15632/15-ц, виданого 22.04.2016 Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 286 284,00 грн.

Керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем 07.07.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію постанови направлено сторонам.

В процесі виконавчого провадження приватним виконавцем було 16.08.2016 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 для становлення фактичного місця проживання та перевірки майнового стану боржника, установлено, що майно, що підлягає опису та реалізації в рахунок погашення боргу, відсутнє, а боржник за вказаною адресою не проживає, про що державним виконавцем складено акт державного виконавця.

Таким чином, на думку державного виконавця, вищезазначені обставини підтверджують факт умисного невиконання боржником судового рішення.

Будучи належним чином повідомленим державний виконавець в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд подання за його відсутності, а інші учасники процесу до судового засідання не викликалися, а тому з огляду на те, що дане питання розглядається негайно, що узгоджується з положеннями ст. 440 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати його розгляд за наданими матеріалами, та вивчивши подання, дослідивши матеріали надані в його обґрунтування, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 51567906 з примусового виконання виконавчого листа № 759/15632/15-ц, виданого 22.04.2016 року Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 286 284,00 грн.

07.07.2016 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця від 31.10.2018 накладено арешт на майно боржника.

21.09.2018 державним виконавцем направлено виклик боржнику з`явитися на прийом та надати інформації щодо сплати боргу за вище вказаним виконавчим документом або надати підтверджуючі документи про сплату боргу. В установлений строк боржник на прийом до приватного виконавця не з`явився.

Відповідно до акту державного виконавця від 15.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , установлено, що майно, що підлягає опису та реалізації в рахунок погашення боргу, відсутнє, а боржник за вказаною адресою не проживає.

Згідно довідки ДФС України, інформації стосовно боржника щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня та платником податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває, рахунки відкриті у банках та інших фінансових установах відсутні.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які парцюють за трудовими та цивільно-трудовими договороми, про останнє місце роботи інформації не знайдено.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясовано, що за боржником об`єкти нерухомого майна зареєстрованими не значаться.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 5 ст. 19 Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому віл інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Натомість, в порушення вимог ст. 19 цього Закону, боржник ігнорує вимоги державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Перелік таких обмежень зазначено Законом України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІ та зокрема в даному випадку підставою для такого обмеження є п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону зі змісту якого убачається, що ухилення особи від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, є підставою для тимчасового обмеження у виїзді за кордон, - до виконання зобов`язань.

Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державною прикордонною службою України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань, що передбачає, зокрема п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону.

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Аналізуючи обставини, викладені у поданні державного виконавця, суд прийшов до висновку про доведеність факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань щодо сплати боргу, а відтак і про обґрунтованість подання про обмеження боржника у праві виїзду за кордон з вилученням паспорта.

Суд вважає такий захід втручання в права боржника виправданим з метою забезпечення виконання зобов`язань перед стягувачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця підлягає частковому задоволенню, оскільки виконавцем не зазначено ідентифікуючі ознаки паспорту, що він просить вилучити.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 441 ЦПК України, ст.ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», -

ПОСТАНОВИВ :
Подання Старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Вітюк І.Д., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспорта боржника задовольнити частково.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання своїх майнових зобов`язань за рішеням Святошинського районного суду м. Києва №759/15632/15-к від 22.04.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 286 284,00 грн.

Копію ухвали направити до Державної прикордонної служби України (м. Київ, вул. Володимирська, 26) для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.В. Войтенко