Справа № 442/1708/18 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/2406/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Іванової О.О.

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ПАТ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

22 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 14724, вчинений 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що 27 червня 2008 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір № 236134-CRED.

Згідно п. 1.4 вказаного договору, термін повного погашення кредиту - 25 червня 2010 року. Вона належним чином виконувала умови договору і достроково погасила вказаний кредит.

У лютому 2018 року на її адресу надійшов виклик державного виконавця з Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 55825016 від 19 лютого 2018 року на виконання виконавчого напису № 14724, виданого 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, з неї стягнуто на користь відповідача заборгованість в сумі 23423,83 грн.

З даною заборгованістю позивач не погоджується, оскільки належним чином виконала взяті на себе за договором кредиту № 236134-CRED від 27 червня 2008 року зобов'язання.

У зв'язку з наведеним, вважала, що є підстави для визнання виконавчого напису № 14724 від 08 грудня 2017 року таким, що не підлягає виконанню, виходячи із положень Закону України «Про нотаріат». Зокрема, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Вважає, розрахунок заборгованості, на підставі якого вчинено виконавчий напис № 14724 від 08 грудня 2017 року, таким, що свідчить про відсутність будь-яких правовідносин між нею та відповідачем впродовж семи років.

Зазначає, що відповідачем пропущено строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису. Крім того, Банком не було надано нотаріусу Завалієву А.А. документів, які би стверджували безспірність вимоги відповідача про стягнення з позивача заборгованості.

У зв»язку з наведеним, вважає, що виконавчий напис № 14724 від 08 грудня 2017 року вчинено нотаріусом із грубим порушенням положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, що є підставою для визнання його судом таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що виконавчий напис вчинено із порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Крім того, зазначає, що перед вчиненням виконавчого напису нотаріус повинен був переконатись в тому, що позивача було належним чином повідомлено про наміри банку вчинити виконавчий напис та про суму заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника (як один із способів встановити безспірний характер заборгованості). На виконання такого обов'язку відповідачем було надано список згрупованих поштових відправлень. Відтак, нотаріус не міг вчиняти спірний напис навіть з огляду на те, що як на момент вчинення, так і наданий час відсутні відомості про те, що позивача було повідомлено про намір вчинення такого напису.

Вважає, що суду першої інстанції було надано належні та достатні докази, які стверджують дострокове погашення нею заборгованості за кредитним договором у лютому 2010 року та про наявність спору щодо суми заборгованості в розмірі 798 доларів США, які самовільно та всупереч умовам кредитного договору були нараховані Банком, а відтак таку заборгованість не можна визнати, як безспірну.

Враховуючи наведене, вважає що є достатні правові підстави для визнання судом виконавчого напису № 14724, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу від 08 грудня 2017 року про стягнення з позивача на користь Банку заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічна позиція та порядок оцінки дій нотаріуса та банку при вчиненні виконавчого напису та протиправність їх дій без належного підтвердження факту безспірності боргу та встановлення фактичних обставин видачі кредиту та його виконання чи не виконання викладене в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц та постанові Верховного Суду від 05 червня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

07 лютого 2019 року від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Жарського І.Р. надійшов відзив на апеляційну скаргу. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов»язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. Вважає, що позивачем не надано доказів того, що на момент вчинення заборгованості по даному кредитному зобов»язанню.

Зазначає, що законодавством не передбачено застосування строку позовної давності нотаріусом при вчиненні виконавчого напису.

Таким чином, вважає, що при вчиненні виконавчого напису дотримані всі вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, поясненняпредставника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги,пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В. на спростування апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що таким вимогам рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року не відповідає.

Судом установлено, що 27 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № 236134-CRED, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 9000.00 доларів США, на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення кредиту - 25 червня 2010 року.

08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис за № 14724 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № 236134-CRED від 27 червня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 29 серпня 2017 року грошових коштів у сумі 847,70 доларів США, що за курсом 25,51 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 серпня 2018 року складає 21 624,83 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 798,00 доларів США, заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,80 доларів США, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 39,90 доларів США. Стягнення здійснено за період з 27 червня 2008 року по 29 серпня 2017 року.

Постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 19 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження № 55825016 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 14724 від 08 грудня 2017 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд виходив з тих обставин, що спірний виконавчий напис № 14724 від 08 грудня 2017 року, вчинено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. з дотриманням вимог ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до пункту 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки ним перевірено наявність документів, необхідних для одержання виконавчого напису, та видано виконавчий напис із зазначенням інформації, яку такий повинен містити.

Крім того, районним судом не взято до уваги доводи позивача про те, що нотаріусом проведено стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, оскільки не виконання боржником зобов»язань не припиняє правовідносин між сторонами кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 236134-CRED від 27 червня 2008 року, наданого відповідачем на підтвердження розміру непогашеної позивачем заборгованості, останнє погашення заборгованості за вказаним договором проведено ОСОБА_2 17 березня 2010 року, залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 17 березня 2010 року, а також станом та 29 серпня 2017 року становить 798 доларів США.

Як убачається з матеріалів справи, а саме копій квитанцій, наданих позивачем на підтвердження погашення нею кредитної заборгованості, останнє погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 проведено 10 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно п. 1.4. кредитного удоговору № 236134-CRED від 27 червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» термін повного погашення кредиту встановлено 25 червня 2010 року.

Таким чином, починаючи з 2010 року, Банк був обізнаний про порушення свого права щодо стягнення з боржника кредитної заборгованості та саме з цього періоду повинен був вчиняти дії для його захисту.

Враховуючи, що жодного щомісячного платежу на виконання кредитного договору, кінцевий строк погашення кредиту за яким 25 червня 2010 року, позивач не вносила, позовна давність за домовленістю сторін збільшена не була, колегія суддів прийшла до висновку, що з дня виникнення у відповідача права вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 21 624, 83 грн. минуло більше трьох років, що виключає відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» можливість її стягнення за виконавчим написом нотаріуса.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицію Верховного Суду висловленого у справі №727/2027/16 - ц від 08 лютого 2018 року.

Крім того, колегія суддів вважає, що нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. не переконався у безспірності заборгованості, а наявність спору щодо наявності та розміру такої стверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що перебіг позовної давності розпочався з 2010 року і не переривався, а виконавчий напис вчинено у 2017 року, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

З наведених мотивів, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 14724, вчинений 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Оскільки суд прийшов до висновку про підставність заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, судові витрати понесені позивачем за подачу позовної заяви та апеляційної скарги підлягають стягнення з відповідача в користь позивача в розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 14724, вчинений 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1762 грн. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 березня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.