ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 621/1336/15-ц

провадження № 61-8572 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинська М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30 червня 2016 року в складі судді Чигриної Л. Г. та на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року в складі колегії суддів Івах А. П., Шевченко Н. Ф., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування позову банк зазначав, що 18 квітня 2011 року між ним і ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконувала, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 31 березня 2013 року становить 32 371,52 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30 червня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 32 371,52 грн заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, а тому наявні правові підстави для задоволення позову в даній справі.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30 червня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних доказів дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

16 вересня 2016 рокуОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2017 року справу призначено до розгляду.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

Заперечення/відзив на дану касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і Верховного Суду від інших учасників справи не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 18 квітня 2011 року між банком і ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитний ліміт на платіжну картку.

Зазначений договір складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифів.

Умови, Правила надання банківських послуг та Тарифи позичальником не підписані.

Станом на 31 березня 2015 року за даним договором виникла заборгованість урозмірі 32 371,52 грн, з яких: 14 761,78 грн- заборгованістьза кредитом,14 342,05 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1250 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штрафу (фіксована частина) та 1517,69 грн - штрафу (процентна складова).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржувані судові рішення не відповідають зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даній справі суди встановили, що укладений сторонами 18 квітня 2011 року договір складається з підписаної відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами є Договором про надання банківських послуг.

Підписана відповідачем анкета-заява не містить відомостей про розмір грошових коштів, умови і порядок їх надання банком та повернення, а долучені позивачем до позовної заяви Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифи підписів відповідача не містять.

Без належних і допустимих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві зафіксованої домовленості сторін про сплату відсотків за користування грошовими коштами, пені та штрафів за несвоєчсне виконання умов договору, надані позивачем витяги з Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифів не є стандартною (типовою) формою кредитного договору.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17.

За таких обставин передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 14 342,05 грн заборгованості по процентах за користування кредитом, 1 250 грн заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів (500 грн - фіксована частина, 1 517,69 грн - процентна складова) у судів першої та апеляційної інстанцій не було.

Відповідно до положень статті 412 ЦПК України наявні підстави для скасування оскаржених судових рішень у вказаній частині та відмови у задоволенні зазначених позовних вимог.

Щодо вирішення судами спору в частині позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, то в цій частині оскаржені судові рішення підлягать скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції як ухвалені з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, як мають значення для правильного вирішення справи (частина третя статті 411 ЦПК України), з огляду на наступне.

Підписана відповідачем анкета-заява не містить будь-яких даних про розмір грошових коштів, умови і порядок їх надання та повернення. Не встановивши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, не надавши належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам кожному окремо та у їх сукупності, суди першої та апеляційної інстанцій передчасно вважали наявними підстави для задоволення позовних вимог банку у вказаній частині.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України наведені обставини є підставою для скасування оскаржених судових рішень в частині та передачі справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 14 342,05 грн заборгованості по процентах за користування кредитом, 1 250 грн заборгованості за пенею та комісією, 500т грн штрафу (фіксована частина), 1 517,69 грн штрафу (процентна складова) скасувати та у задоволенні вказаної частини позовних вимог відмовити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 14 761,78 грн заборгованості за кредитом скасувати та в цій частині справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

Є. В. Краснощоков