Справа № 473/1278/19
"06" червня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
в березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі зареєстрована колишня співмешканка позивача - ОСОБА_2 , разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , 2009 року народження, та ОСОБА_4 , 2013 року народження. Останні за вказаною адресою не проживають, проте відповідач ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей, не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку. Разом з тим, їх реєстрація в даній квартирі створює незручності власнику житла щодо користування та розпорядження своєю власністю.
Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вуїв О.В. не з`явилися. Остання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися,судом, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення. Про причину неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи без самостійних вимог - Органу опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , відповідно до договору дарування квартири, посвідченого 02.12.2009 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області (а.с. 8-10). Позивач зареєстрований та проживає за вказаною адресою (а.с. 7, 11-14).
В зазначеній квартирі також зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - з 08.09.2016 року, проте з 05.12.2016 року в ній не проживають (а.с. 11-20).
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні жодні докази, що відповідачам з боку власника створювалися будь-які перешкоди в користуванні житлом, не висловили вони бажання продовжувати користуватися квартирою й під час розгляду справи.
Також матеріали справи не містять доказів щодо наявності між сторонами угоди з приводу іншого порядку та строків користування житлом.
Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Статті 150,156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Водночас, ст.405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема:
- члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником;
- член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири (будинку) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, зокрема є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, тобто дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає (право малолітньої дитини є похідним від права батьків (або одного з них).
За такого, враховуючи встановлені обставини, зокрема невикористання без поважних причин відповідачами свого права на користування належним позивачу житлом понад один рік, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 259, 263 - 265, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 10.06.2019 року.

Суддя Л.В.Лузан