Справа № 342/615/19
Провадження № 2/342/518/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивував тим, що житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, належав колгоспному двору, головою якого була його бабка ОСОБА_4 . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,06 га. Згідно технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою А, загальною площею 42.7 кв. м, літньої кухні, сараю, стайні, комори, навісу, двох гаражів, погребу, вбиральні та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1956 році, господарські будівлі зведені у 1979 - 1990 роках. Відповідно до звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 82 333 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. 06 грудня 2002 року ОСОБА_4 вчинила на користь позивача заповіт, яким заповіла йому все своє майно, де б воно не знаходилося, з чого б воно не складалося і на що за законом вона матиме право. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою реалізації своїх спадкових прав, у межах передбаченого ст.1270 ЦК України строку, позивач подав до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте державний нотаріус відмовила йому у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію господарства як колгоспного двору без виділу часток його членів. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 у житловому господарстві проживали: ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та позивач. Ніхто з них не звертався з заявами про прийняття спадщини чи про виділ частки у колгоспному дворі. Після смерті бабки позивач фактично вступив в управління спадщиною - звернувся до нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа, постійно проживає у житловому господарстві та користується спадковим майном на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через неналежно оформлені правовстановлюючі документи.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, та зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендують.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів.

Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

З копії Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 13 вересня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09 серпня 1989 р., слідує, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, службових будівель і споруд, розташоване в АДРЕСА_2 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .

Те, що в АДРЕСА_2 , підтверджується довідкою № 192, виданою 06.05.2019 виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району.

Станом на 15.04.1991 в АДРЕСА_2 ) були зареєстровані та проживали: член господарства записний першим ОСОБА_4 , 1923 р.н., дочка ОСОБА_2 , 1952 р.н., внук ОСОБА_1 , 1973 р.н., внук ОСОБА_3 , 1975 р.н., що стверджується довідкою № 756, виданою 21.12.2016 виконкомом Семаківської сільської ради згідно погосподарської книги № 2 за 1991-1995 роки.

За заповітом, посвідченим 06 грудня 2002 р. секретарем Семаківської сільської ради, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій під № 4, ОСОБА_4 , 1923 року народження, жителька с. Семаківці, на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, а також земельний пай, - заповіла своєму внукові ОСОБА_1 , 1973 року народження, жителю с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 42143579, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46236780, виданої 20.12.2016 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 93 роки в с. Семаківці Городенківського району, актовий запис № 9 від 19 жовтня 2016 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19 жовтня 2016 року виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_4 , 1923 року народження, проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_2 ; в будинку за вказаною адресою був зареєстрований внук ОСОБА_1 , 1973 р.н., який проводив похорон бабусі за власні кошти, що стверджується довідкою № 190, виданою 06.05.2019 виконкомом Семаківської сільської ради.

Про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є онуком спадкодавця ОСОБА_4 свідчать: копія свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданого 14 липня 1973 року Семаківською сільською радою, де зазначено, що його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , запис за № 21 від 14 липня 1973 р. в книзі реєстрації актів про народження; копія свідоцтва про народження матері позивача серії НОМЕР_3 , виданого 20 червня 1969 року, де зазначено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , запис за № 12 від 13 червня 1952 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.

Наведене свідчить, що спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4 за заповітом є її онук - позивач ОСОБА_1 .

До складу спадщини ОСОБА_4 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи № 402/2016, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (21.12.2016). Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46236825, виданого 20.12.2016 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 60013000 (номер у нотаріуса 402/2016), спадкодавець - ОСОБА_4 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як повнолітня непрацездатна дочка спадкодавця, маючи, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (10.03.2017) подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині після смерті матері ОСОБА_4

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 701/02-31 від 14 травня 2019 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була ОСОБА_4 , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , виготовленого 03.05.2017, встановлено, що житловий будинок збудований в 1956 р., господарські будівлі та споруди - в 1970, 1979, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 02.05.2019 становить 82 333 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 02052019_00528, складеного ФОП « ОСОБА_5 ». За згаданим господарством закріплена земельна ділянка в розмірі 0,14 га, в т.ч.: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,0600 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,0800 га, що підтверджується довідкою № 191, виданою 06.05.2019 виконкомом Семаківської сільської ради.

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті баби, фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, колишні члени колгоспного двору - відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1273, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 .

Місце проживання відповідачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 11.10.2019.

Суддя: Ничик Г. І.