Справа № 461/7028/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/603/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цапа П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 29 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати незаконними дії державного виконавця Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Макарова Ю.Ю. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.08.2018 року ВП 56892195 та скасувати таку постанову (в подальшому - «державний виконавець» та «постанова державного виконавця»).

Вимоги скарги обгрунтовувалися тим, що 16.08.2018 року заявниця отримала поштовим відправленням постанову державного виконавця, яку вважає такою, що винесена з порушенням норм законодавства. Стверджувала, що не знала про існування судового рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист. Посилається на те, що в постанові державного виконавця вказано, що її зобов`язано демонтувати перегородку у коридорі загального користування в квартирі 4а, однак в середині квартири АДРЕСА_1 немає ніяких коридорів загального користування. Крім цього, державний виконавець не приходив до ОСОБА_1 додому та ніяким чином не зазначав, яку саме перегородку слід демонтувати (а.с. 1-2).

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 78-81).

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_1

Апелянт просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги її скарги, покликаючись на те, що ця ухвала «винесена з порушенням норм закону».

Стверджує, що їй не не відомо про існування судового рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист, а відтак вона «з ним не погоджується та буде оскаржувати у встановленому законом порядку».

Інші доводи апеляційної скарги повністю повторюють доводи скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця (а.с. 85-86).

Апелянт та її представник, будучи своєчасно належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 106, 107), в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

В той же час, апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваної ухвали, зокрема: які саме обставини судом встановлені неповно та (або) неправильно; які нові обставини підлягають дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи, так само, як не містить заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, згаданій заявниці про рішення суду, на виконання якого і було видано виконавчий лист, стало відомо щонайпізніше 16 серпня 2018 року, однак до дня ухвалення судом даної постанови (протягом більше 9-ти місяців) нею так і не було подано до суду доказів про скасування згаданого рішення суду або хоча б про його оскарження.

Крім цього, така обставина, як «незнання» заявниці (боржника у виконавчому провадженні) про наявність судового рішення, на виконання якого державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, не може бути правовою підставою для скасування згаданої постанови державного виконавця.

Вище наведене стосується також і роз`яснення судового рішення, якщо таке є незрозумілим для учасників справи чи державного виконавця, оскільки така «неясність» чи «незрозумілість» судового рішення також не може бути правовою підставою для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування цієї ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої не спростовують висновків ухвали, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 29 листопада 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 03 червня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.