Справа № 755/8769/19
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

"04" червня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», Житлово-експлуатаційної дільниці- 411, про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю та невиконанням обов`язків (упущеної вигоди), встановлення факту не проживання в квартирі, визнання незаконним нарахування плати за комунальні послуги,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», Житлово-експлуатаційної дільниці- 411, про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю та невиконанням обов`язків (упущеної вигоди), встановлення факту не проживання в квартирі, визнання незаконним нарахування плати за комунальні послуги, яка

04 червня 2019 року була передана в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд:

«1) Відшкодувати йому майнову шкоду в розмірі по 1500 гривень за кожний місяць з моменту коли він подав скаргу 03.08.2011 року до начальника ЖРЕО-404 ОСОБА_2 про побудування сусідами дверей і по теперішній час, що складає 94 місяці і складає суму 141000(сто сорок одна) тисяча гривень за те, що він не отримав доходи, які я міг би реально одержати від здавання в оренду своєї кімнати за звичайних обставин, якби його права не були порушені (упущена вигода), що пов`язано з бездіяльністю Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, та його органом управління Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», та його структурним підрозділом ЖЕД-411, дільничним міліціонером ОСОБА_3 на факт повторного побудування сусідами по комунальній квартирі АДРЕСА_1 , перегородок з дверями, що перешкоджає та унеможливлює йогопроживання у комунальній квартирі.

2) Визнати факт не проживання позивача у комунальній квартирі АДРЕСА_2 , з 2011 року і донині по причині незаконного побудування сусідами по комунальній квартирі перегородок з дверями з замками, через які сусіди по комунальній квартирі не давали йому користуватися ванною, туалетом, кухнею та загальним коридором, через що він не проживав у комунальній квартирі.

3) Визнати незаконним та безпідставним нарахування організації ЖЕД-411, якою керує ОСОБА_2 , позивачеві платні за комунальні послуги та прибудинкову територію у розмірі 13177,88 гривен, та за холодну воду в розмірі 2600 гривен, та просить повернути йомувсі гроші які були сплачені ним організації ОСОБА_2 ЖЕД -411 , «КиївГаз», «Київводоканал» через його непроживання у власній комунальній квартирі з 2011 року і донині, через побудування сусідами перегородок з дверями.»

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

При цьому, ст. 95 ЦПК Українипередбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Подана ОСОБА_1 . позовна заява не відповідає наведеним вище вимогам ч. 3

ст. 175 ЦПК України.

Так позовна заява не містить ідентифікаційного коду юридичних осіб - визначених у позові відповідачами у справі, а також реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача, відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку позивач просить від суду.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Разом з тим, позивачем пред`явлено позов до трьох відповідачів, однак не визначено, які саме вимоги пред`являються до кожного з них, зважаючи на їх правовий статус, як і не наведено правових підстав для пред`явлення трьох окремих вимог в одному провадженні до відповідачів, враховуючи зміст кожної з трьох викладених у позові вимог, які не пов`язані між собою.

Згідно положень статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Проте, викладені у позові вимоги є не конкретизованими, не відповідають встановленим законом способам захисту та не є ефективними в розумінні діючого законодавства.

Так вимога про відшкодування майнової шкоди (упущеної вигоди) не адресована конкретному відповідачеві/відповідачам та в ній не зазначено, в який спосіб має відбуватися таке відшкодування.

Вимога про визнання факту не проживання позивача в комунальній квартирі також, як не передбачена законом, так і не є ефективним способом захисту, тим більше, що з матеріалів позовної заяви вбачається, що в провадженні суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про усунення перешкод, перегородок та дверей, в користуванні місцями загального користування в комунальній квартирі.

Вимога про визнання безпідставним нарахування комунальних послуг та прохання їх повернути також не адресована до жодного з відповідачів, не вказаний спосіб повернення сплачених коштів.

Крім того, мотивувальна частина позовної заяви взагалі не містить викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відшкодування упущеної вигоди, зазначення доказів, що підтверджують дану вимогу, а також обґрунтованого розрахунку суми відшкодування.

Також в позові не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позов не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

В позові не зазначено підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, згідно статті 48 ЦПК України сторонами (позивачем і відповідачем) у цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Проте визначений у позові відповідач - Житлово-експлуатаційнадільниця - 411 не є юридичною особою в розумінні діючого цивільного законодавства (ст.80 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», на який посилається позивач, як на підставу звільнення від сплати судового збору, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

За переконанням суду, скаржник безпідставно посилається на зазначені вище положення Закону України «Про судовий збір», оскільки визначені у позові в якості відповідачів особи - Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» та Житлово-експлуатаційна дільниці - 411 не є органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування.

Платником судового збору виступає особа (фізична або юридична), яка звертається до суду (ст.2 Закону України «Про судовий збір»).

Положеннями пунктів 1, 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 768,40 грн.

За подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (9605,00 грн).

Як убачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, вона фактично містить дві самостійні вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір, який підлягає сплаті, за вимогами немайнового характеру становить 1536,80 грн (768,40 грн*2) та за вимогами майнового характеру 2178,40 грн (1410,00 грн + 768,40 грн).

На виконання ухвали суду, позивач має надати суду оригінал платіжного документа про сплату судового збору в розмірі 3715,20 грн.

При зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за наступними реквізитами: рахунок № НОМЕР_2 , МФО №820019, відкритий в ГУ ДКСУ в м. Києва, отримувач УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від

06 грудня 2007 року).

Відповідно до ч.1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). (ч.2 ст.185 ЦПК України)

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви позивач має подати до суду позовну заяву з урахуванням наведених в даній ухвалі недоліків щодо її змісту, у тому числі (проте не лише) викладенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, викладенням змісту позовних вимог у спосіб, що забезпечить поновлення прав позивача та у спосіб, передбачений законом, а також долучити документ, що підтверджує сплату судового збору в сумі 3715,20 грн (дана сума визначена з урахуванням кількості та змісту позовних вимог, викладених у позовній заяві, що залишена без руху).

До виправленої позовної заяви необхідно додати її копії та копії доданих до неї документів для вручення учасникам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 4, 5, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», Житлово-експлуатаційної дільниці - 411, про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю та невиконанням обов`язків (упущеної вигоди), встановлення факту не проживання в квартирі, визнання незаконним нарахування плати за комунальні послуги- залишити без руху та запропонувати позивачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я