ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1109/18Головуючий у 1-й інстанції Левків А.І.
Провадження № 22-ц/817/551/19 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

Розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Збаразького районного суду від 27 березня 2019 року, яке постановлене суддею Левківим А.І.,у справі № 601/1036/16,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог.

1.1. В червні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ( надалі Державний акт) на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , який видано Збаразькою міською радою 01.03.2007 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування за №63.

1.2. ОСОБА_2 свої доводи аргументує посиланням на порушення права на приватизацію земельної ділянки, оскільки не може зареєструвати сформовану земельну ділянку для обслуговування жилого будинку на АДРЕСА_2 у зв`язку з "...знаходженням в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини", якою є земельна ділянка що належить відповідачам та похибки в обмінних файлах в електронному виді.

1.3. Враховуючи те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 власники квартир в будинку АДРЕСА_1 та співвласники земельної ділянки розміром 0.10 га, не погоджуються на приведення у відповідність правовстановлюючого документа на землю, просить суд відновити її права на приватизацію землі, шляхом скасування державного акту, який видано на ім`я ОСОБА_4 та попередньої власниці спірної земельної ділянки ОСОБА_6

1.4. Порушення своїх прав ОСОБА_1 обґрунтовує посиланням на те, що придбавши в серпні 2007 року житловий будинок АДРЕСА_1 , вона позбавлена заїзду до будинку, що порушує її права як власника, оскільки земельна ділянка на яку відповідачам видано Державний акт охоплює заїзд до належного їй будинку, який існував станом на 1999 року, посилаючись на відомості БТІ.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Збаразького районного суду від 27 березня 2019 року відмовлено у задоволенні вищезазначеного позову.

2.2. Судове рішення стосовно вирішення позовних вимог ОСОБА_2 мотивоване тим, що при виготовленні технічної документації щодо встановлення (відновлення) земельних меж в 2012 році, при переході права власності на землю до відповідача ОСОБА_3 з підстав її придбання, межі було погоджено позивачкою ОСОБА_2

2.3. Земельна ділянка яка охоплюється технічною документацію, що послужила підставою для видачі оскаржуваного Державного акту, є зареєстрованою як об`єкт права власності.

2.4. Державний реєстратор при відмові в державній реєстрації земельної ділянки ОСОБА_2 для обслуговування жилого будинку вказав, що помилка допущена розробником документації із землеустрою і саме розробник повинен її виправити. Тому, право позивачки ОСОБА_2 чинним правовстановлюючим документом відповідачів не порушено.

2.5. Судове рішення стосовно вирішення позовних вимог ОСОБА_1 мотивоване тим, що попередні власники домоволодіння в порядку статті 198 ЗК погодили межі земельної ділянки з суміжними сусідами відповідачкою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під час виготовлення технічної документації з встановлення (відновлення) меж земельної ділянки при приватизації земельної ділянки для обслуговування двоквартирного житлового будинку.

2.6. Позивачкою ОСОБА_1 не доведено, що на час придбання нею вказаного домоволодіння в 2008 році існував заїзд з вулиці Довгої повз будинок № 13 .

3 . Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду як необгрунтоване скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

3.2. Судом неправильно встановлено обставини справи внаслідок неправильного дослідження та оцінки належних, допустимих та достовірних доказів, які ними подано в достатній кількості.

3.3. При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 суд не дав оцінки комісійному акту від 02.03.2012 року з перевірки заяви ОСОБА_1 про відсутність проходу чи проїзду до будинку АДРЕСА_1 , в якому констатовано що раніше існував заїзд до вказаного будинку через подвір`я будинку №13.

3.4. При вирішенні вимог ОСОБА_2 суд допустив неправильне дослідження обставин справи

4. Позиція відповідачів, яка викладена у відзивах на апеляційну скаргу.

4.1. 23.05.2019 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали відзиви на вищевказану апеляційну скаргу, які є ідентичними щодо аргументування заперечень на неї.

4.2. Судове рішення вважають обґрунтованим та законним, а тому просять залишити його без змін.

4.3. Права позивачів не порушені, оскільки земельна ділянка сформована на підставі рішення Збаразької міської ради №475 від 29.12.2003 року, межі її зафіксовано в технічній документації з виготовлення Державного акту та в плані меж земельної ділянки, який є складовою частиною Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0.10 га на АДРЕСА_1 , який зареєстровано 01.03.2007 року.

4.4. Відповідачі заперечують доводи апеляційної скарги щодо зникнення доказу як то генерального плану забудови земельної ділянки № АДРЕСА_4 . зі справи, посилаючись на те, що представником позивачів суду надано генеральний план забудови двоквартирного будинку АДРЕСА_2, який є в справі на а.с.73 та досліджувався судом.

4.5. Актом обстеження земельної ділянки від 02.03.2012 року комісією Збаразької міської ради встановлено, що проходу до житлового будинку АДРЕСА_4 немає, а тому згідно ст. 98 ЗК України комісія рекомендувала ОСОБА_1 укласти договір сервітуту на проїзд і прохід до житлового будинку.

4.6. Сервітут є можливим і стосовно земельної ділянки для обслуговування будинку АДРЕСА_2 , оскільки відповідачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_7 та у жилому будинку №15 не проживає із-за його непридатності до проживання (відсутності комунікацій: газу, води).

4.4. Актом узгодження меж від 27.11.2012 року встановлено, що межа між будинковолодіннями №13 та №17 не порушена і проходить на відстані 17 см від стіни будинку №13.

4.5. Рішенням державного кадастрового реєстратора відмовлено ОСОБА_2 про внесення відомостей до Державного земельного кадастру із-за технічних помилок які допущені розробником документації із землеустрою.

5. Обставини справи.

5.1. Сторони у справі є суміжними землекористувачами.

5.2. Позивачка ОСОБА_2 є власницею домоволодіння на АДРЕСА_2 , яке успадкувала після смерті батька ОСОБА_8 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано Збаразькою державною нотаріальною конторою 26.10.1999 року за реєстром №966 (а.с.15,19).

5.3. Позивач ОСОБА_1 - дочка позивачки ОСОБА_2 , є власницею житлового будинку з надвірною будівлею АДРЕСА_4 , згідно договору купівлі-продажу від 10.08.2007 року про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15761970 та свідоцтво про шлюб (а.с. 33, 36).

5.4. У жилому будинку №15 позивачка ОСОБА_1 не проживає, із за відссутності в ньому комунікацій, що визнали сторони.

5.5. Із пояснень учасників справи, в т.ч. представника міської ради, в суді першої інстанції 21.12.2018 року встановлено, що попередній власник домоволодіння АДРЕСА_4 до 2007 року користувався заїздом до будинку із АДРЕСА_2, і на якій знаходиться інше належне йому домоволодіння.

5.6. Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні 21.12.2018 пояснила, що попередніх власників влаштовувала відсутність заїзду з вул.Довгої і вони погодили приватизацію земельної ділянки АДРЕСА_2 мешканцям квартир будинку.

5.7. Відповідачі ОСОБА_4 є власницею квартири №2 , а ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_10 та співласниками по 1/2 частині земельної ділянки розміром 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 ( а.с.154).

5.8. Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0.10 га на АДРЕСА_1 серії НОМЕР_3 видано 01.03.2007 року на підставі рішення Збаразької міської ради № 475 від 29 грудня 2003 року та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування за №63 (а.с.13,154).

5.9. Державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з присвоєнням кадастрового номера № 020040074 проведено 07.06.2016 року відділом Держгеокадастру у Збаразькому районі Тернопільської області відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.02.2012 року ( а.с. 98, 99, 154).

5.10. Рішенням Збаразької міської ради №866 від 22.10.2014р. ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для передачі її у власність загальною площею 0,125 га по АДРЕСА_2 . 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової і громадської забудови та 0,025 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в межах населеного пункту (а.с.19 зв.).

5.11. Актом узгодження меж будинковолодінь АДРЕСА_11 від 27 листопада 2012 року встановлено, що межа між вищевказаними будинками не порушена. Межа проходить від будинку на віддалі 0.17 м (а.с.21).

5.12. Рішенням виконкому Збаразької міської ради №305 від 25.12.2012р. затверджено вищевказаний акт (а.с. 20 зв.).

5.13. 01.08.2017 року рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-017 позивачці ОСОБА_2 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через невідповідність електронного документа встановленим вимогам, похибкою в обмінних файлах в електронному виді, а саме перетину ділянки із ділянкою кадастровий номер НОМЕР_5 , площа співпадає на 0,6714%, а також знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

5.14. В даному ж рішенні державний реєстратор рекомендував усунути недоліки шляхом звернення до розробника документації із землеустрою для усунення перетину ділянок (а.с.32).

6. Норми матеріального права та позиція апеляційного суду

6.1. Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

6.2. Згідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

6.3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

6.4. Вказаним нормам процесуального права рішення Збаразького районного суду відповідає.

6.5. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

6.6. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

6.7. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

6.8. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

6.9. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

6.10. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

6.11. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

6.12. Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ст. 6.13. Згідно до статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

6.14. Відповідно до ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

6.15. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

6.16. Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

6.17. До 01.01.2013 року право власності на земельну ділянку посвідчувалось Державним актом.

(1) Щодо доводів позивачки ОСОБА_2

6.18. Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" (надалі Закон №858 одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо визначення та встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості ).

6.19. Статтею 26 Закону №858 регламентовано відносини замовника, яким є фізична особа, та розробника документації із землеустрою, якими є юридині особи або фізичні особи підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою

6.20. Відповідно до частини третьої вищевказаної статті взаємовідносини замовників і розробників документації з землеустрою регулюються законодавством України і договором.

6.21. З матеріалів справи вбачається, що Збаразьким районним виробничим відділом Тернопільської регіональної філії Центру ДЗК виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо визначення та встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості ) згідно заяви позивачки ОСОБА_2 від 15.05.2016 року на підставі рішення Збаразької міської ради №866 від 22.10.2014 року ( а.с.16-33).

6.22. 01.08.2017 року державним кадастровим реєстратором рекомендовано позивачці ОСОБА_2 звернутись до розробника документації із землеустрою для усунення технічної помилки ( див. Пункт постанови 5.13, 5.14).

6.23. Частиною четвертою статті 24 Закону "Про Державний земельний кадастр" (надалі Закон №3613) передбачено, що відмова у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру надається у разі, якщо:

-земельна ділянка розташована на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- заявником подано документи, передбачені цією статтею, не в повному обсязі;

подані документи не відповідають вимогам законодавства; та шість

- із заявою про державну реєстрацію звернулася неналежна особа...

В частині шостій вказаної статті наведено підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

- невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

6.24. Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка №13 приватизована мешканцями квартир жилого будинку №13 на підставі рішення Збаразької міської ради № 475 від 29.12.2003 року та є сформованим об`єктом права власності про що свідчить кадастровий номер та відповідний запис в Державному земельному кадастрі (див.пункт Постанови 5.9).

6.25. Ухвалюючи рішення стосовно позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції дав вірну оцінку поданим позивачкою доказам, та обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність порушення її прав зі сторони відповідачів.

(2) Щодо доводів позивачки ОСОБА_1

6.26. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

6.27. Земельна ділянка на вул . Довгій, 13 м .Збаража органом місцевого самоврядування передана у власність громадян в 2003 році за погодженням попередніх суміжних землекористувачів. Дана обставина визнана позивачкою ОСОБА_1 в суді першої інстанції 21.12.2018 року.

6.28. Відсутність заїзду з вулиці Довгої до належного їй домоволодіння на час звернення до суду з позовом не свідчить про перешкоди зі сторони власників земельної ділянки АДРЕСА_1 у користуванні її власністю.

6.29. Позивачкою ОСОБА_1 не надано належних доказів про те, що існував заїзд з вулиці Довгої до її домоволодіння відповідно до генерального плану міста Збаража.

6.30. Згідно пояснень учасників справи в суді першої інстанції 21.12.2018 року встановлено, що домоволодіння 15 та 17 межують між собою, земельні ділянки не огороджені. Позивачка ОСОБА_1 у жилому будинку 15 не проживає із за його непридатності для проживання.

6.31. До 2007 року, часу придбання будинку позивачкою ОСОБА_1 , заїзд до вказаного будинку існував з АДРЕСА_5 .

6.32. Колишні власники вказаного будинку погодили межі земельних ділянок при приватизації земельної ділянки АДРЕСА_1 .

6.33. Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

7.1. Щодо суті апеляційної скарги

(1)

7.2. Суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та залишає її без задоволення, а рішення Збаразького районного суду від 27 березня 2019 року - без змін.

(2)

Щодо судових витрат.

7.3. Згідно до ст. 382 ЦПК в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

7.4. Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати, які понесені з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покладаються на позивачів- апелянтів в межах суми ними понесених.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 374,375, 381, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 березня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на позивачів в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: О.І. Ткач

Судді: Г.В. Бершадська

М.В. Ходоровський