Справа № 130/1114/19
Провадження № 22-ц/801/1959/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сенько Л. Ю.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 рокуСправа № 130/1114/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Копаничук С.Г., Рибчинського В.П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у від-критому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Приватного акціонерного

товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування збитків,

за апеляційною скаргою представника відповідача Приватного акціонерного то-вариства «Страхова група ТАС» Ніколаєва Вадима Володимировича на рішен-ня Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 липня 2019 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Жмеринці Вінницької області за голову-вання судді Сенько Л.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у Жмеринський міськрайон-ний суд Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» ( далі - ПрАТ «СГ «ТАС» ) про відшкодування збитків. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 вересня 2018 року близько 15.10 години по вул. Шекінській у м. Жмеринці Вінницької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , яким ке-рував позивач ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Позивач відповідно до закону одразу звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС», де застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_2 , котрий був ви-нуватцем пригоди. Прибувши на місце, представник відповідача склав акт огля-ду транспортного засобу та фототаблиці. Після проведення відновлювального ремонту автомобіля позивач подав 21 січня 2019 року відповідачу заяву про страхове відшкодування, додавши два акти виконаних робіт на загальну суму 29 303,05 гривні. Погодившись та не оспорюючи суму майнового збитку, відпо-відач 04 березня 2019 року виплатив позивачу лише 16 291,83 гривню. Така су-ма відповідачем визначена на підставі підпункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України, Міністерства юстиції України від 24 листо-пада 2009 року № 142/5/2092, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2009 року за № 1974/8395, щодо застосування коефіцієнту фізич-ного зносу для нових складників, оскільки термін експлуатації колісного транс-портного засобу ( іноземного виробництва ) перевищує 7 років. Позивач вказує на помилкове застосування даного коефіцієнту, адже належний йому автомо-біль був ним придбаний в автосалоні ПАТ «Хмельниччина-Авто» 17 лютого 2012 року і на момент ДТП термін експлуатації автомобіля не перевищував 7 років, а склав 6 років 6 місяців та 25 днів. Таким чином відповідач врахував рік випуску транспортного засобу, а не строк його експлуатації як того вимагає ви-щевказана методика. За таких обставин позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 13 011,22 гривень витрат на ремонт транспортного засо-бу, а також 1 500,00 гривень витрат на правничу допомогу ( а. с. 1-4 ).

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений. Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на його користь невиплачений розмір страхового відшкодування в сумі 13 011,22 гривень, а також 1 500,00 гривень витрат на правничу допомогу. Стяг-нуто з відповідача на користь держави 768,20 гривень судового збору ( а. с. 51-53 ).

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник від-повідача ПрАТ «СГ «ТАС» Ніколаєв В.В. оскаржує його в апеляційному поряд-ку, просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 Скаржник вважає оскаржуване рішення не-законним, необґрунтованим, ухваленим з грубим порушенням норм матеріаль-ного та процесуального права. У скарзі зазначається, що завданий позивачу як власнику пошкодженого автомобіля матеріальний збиток складає 29 309,05 гри-вень. Разом з тим страховик відшкодовує визначену автотоварознавчим дослі-дженням оцінену шкоду як вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно дослідження аварійного комісара ОСОБА_3 визначений з дотриманням встановленої методики коефіцієнт зносу замі-нених складових становить 0,5842 та дорівнює 13 017,22 гривням. Відтак стра-ховик, керуючись нормами спеціального закону, сплатив ОСОБА_1 стра-хове відшкодування у повному обсязі у розмірі 16 291,83 гривні. Твердження суду про несправедливе, необґрунтоване застосування відповідачем коефіцієн-ту фізичного зносу без урахування фактичного початку експлуатації автомобіля 17 лютого 2012 року скаржник вважає безпідставним, оскільки підпунктом 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів визначене поняття строку експлуатації, яким є період часу від дати виготовлен-ня колісного транспортного засобу до дати його оцінки. Оскільки згідно свідоц-тва про реєстрацію транспортного засобу позивача автомобіль 2011 року випус-ку, то відповідно на момент ДТП, що сталася 12 вересня 2018 року, такий строк перевищує 7 років.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скорис-тався.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, дослідивши представлені сторонами наявні в ній докази, дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ПрАТ «СГ «ТАС» Ніколаєва В.В. підлягає задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає цим вимогам, воно є незаконним, не об'єктивним, не обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , 2011 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а. с. 9 ). Відповідно до копії довідки-рахунку серії ДПІ № НОМЕР_3 автомобіль Mercedes-Benz GL-350 CDI був придбаний ОСОБА_1 17 лютого 2012 року в ПАТ «Хмельниччина-Авто» ( а. с. 29 ).

12 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з повідомлен-ням про дорожньо-транспортну пригоду, що відбулася у цей день 12 вересня 2019 року близько 15.10 години по вул. Шекінській у м. Жмеринці Вінницької області за участі автомобілів Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач ОСОБА_1 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження ( а. с. 10 ). На місці пригоди 12 вересня 2018 року представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» склав акт огляду транспортного засобу з фототаблицями ( а. с. 11-15 ). 21 січня 2019 року позивач звернувся до страхової компанії із заявою про стра-хове відшкодування, додавши до неї акти виконаних робіт та квитанції про сплату коштів у сумі 29 309,05 гривень за проведення ремонту автомобіля ( а. с. 16-23 ).

Згідно листів відповідача від 21 грудня 2018 № 398, від 19 лютого 2019 року № 2457, від 11 березня 2019 року № Г1400/1597 ПрАТ «СГ «ТАС» не заперечу-ється, що завданий позивачу майновий збиток становить 29 309,05 гривень, до виплати ОСОБА_1 підлягає страхове відшкодування у сумі 16 291,83 гривні, оскільки його автомобіль Mercedes-Benz 2011 року випуску, тобто строк експлуатації від дати виробництва перевищує 7 років, тому згідно з підпунктом 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних за-собів при розрахунку страхового відшкодування необхідно застосувати коефіці-єнт фізичного зносу. У наданих же ОСОБА_1 актах виконаних робіт та-кий коефіцієнт не врахований, тому згідно вказаної Методики коефіцієнт зносу замінених складових становить 0,5842, що дорівнює 13 017,22 гривень. Відпо-відно на цю суму зменшується розмір страхового відшкодування ( а. с. 24-28 ). Коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля позивача визначений дослі-дженням аварійного комісара ОСОБА_3 ( а. с. 42-43 ). Згідно страхового ак-ту від 19 лютого 2019 року № 5868Р/02/ 19 сума страхового відшкодування склала 16 291,83 гривню ( а. с. 45 ).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керуючись нор-мами Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Методики товаро-знавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої на-казом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, дійшов висновку про правиль-ність використовуваної формули щодо обрахування суми страхового відшкоду-вання. Однак вважав, що застосування коефіцієнту фізичного зносу в даному випадку є необґрунтованим, оскільки позивач придбав новий автомобіль у авто-салоні і розпочав його експлуатацію 17 лютого 2012 року, тому строк фактич-ної експлуатації транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної при-годи не перевищує 7 років.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вони зроблені за неправильного застосування норм матеріального права в час-тині визначення початку строку експлуатації транспортного засобу датою прид-бання автомобіля, що зумовило ухвалення помилкового рішення.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відпові-дальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхуван-ня», ЦК України, іншими законодавчими актами.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немай-новим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фі-зичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом під-вищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвище-ної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодову-ється винною особою ( пункт перший частини першої статті 1188 ЦК України ).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають мож-ливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сто-рона ( страховик ) зобов'язується у разі настання певної події ( страхового ви-падку ) виплатити другій стороні ( страхувальникові ) або іншій особі, визначе-ній у договорі, грошову суму ( страхову виплату ), а страхувальник зобов'язу-ється сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своє-часного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхо-вого випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відпові-дальності ( страхове відшкодування ) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено дого-вором.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-пра-вової відповідальності» ( далі - Закон ) страховим випадком є дорожньо-транс-портна пригода, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу, вна-слідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпі-лого. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика. Відповідно до підпункту 9.1 статті 9 цього Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату стра-хового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У підпункті 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах зазначених у страховому полісі страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оці-нену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здо-ров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засо-бу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транс-портного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених нав-мисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної приго-ди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власни-ка чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Механізм оцінки ( визначення вартості ) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначен-ня вартості колісних транспортних засобів встановлені Методикою товарознав-чої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спіль-ним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна Украї-ни від 24 листопада 2003 року № 1454/5/2092, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395. Відповідно до під-пункту 1.3 Методики її вимоги є обов'язковими під час проведення автотоваро-знавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-до-слідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експерта-ми науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внут-рішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами госпо-дарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознав-чих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки колісних транспортних засобів у випадках, передба-чених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-право-вих відносин. Зокрема Методика застосовується з метою визначення матеріаль-них збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу ( підпункт 1.4 Методики ). Підпунктом 1.6 Методики встановлено, що фізичний знос колісного транспортного засобу - це втрата вартості цим транс-портним засобом, зумовлена частковою або повною втратою первісних тех-нічних та технологічних якостей колісного транспортного засобу ( його склад-ників ) порівняно з вартістю нового подібного колісного транспортного засобу ( його складників ).

Відповідно до підпункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу ( Ез ) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників колісного транспортного засобу, строк експлуатації яких не переви-щує: 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів; 3 роки - для вантажних колісних транспортних засобів, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних колісних транспортних засобів, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Підпунктом 1.6 цієї Методики визначене поняття строку експлуатації, яким є період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати йо-го оцінки.

Як убачається з матеріалів цієї цивільної справи, зокрема, свідоцтва про ре-єстрацію транспортного засобу, та не заперечується учасниками справи, належ-ний позивачу автомобіль марки «Mercedes-Benz» випущений у 2011 році. Від-повідно саме цей показник повинен бути взятий для обрахування строку екс-плуатації транспортного засобу.

Згідно дослідження аварійного комісара ОСОБА_3 ( кваліфікаційне сві-доцтво від 12 січня 2018 року АК-ПК-ТЗ № 4042 ) від 15 лютого 2019 року, проведення якого не заперечується жодним із учасників справи, визначений ко-ефіцієнт фізичного зносу автомобіля 0,5842 з урахуванням строку його експлуа-тації. Відповідно страховиком ПрАТ «СГ «ТАС» визначений розмір страхового відшкодування у сумі 16 291,83 гривні згідно страхового акту від 19 лютого 2019 року № 5868Р/02/19.

Позивач, стверджуючи про помилкове застосування коефіцієнту зносу його транспортного засобу та не повного відшкодування витрат страховиком, не ско-ристався своїм правом та не заявив під час судового розгляду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а отже не довів у належний спосіб того, що розмір страхового відшкодування визначений страховою ком-панією неправильно.

У пункті дев'ятому постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пле-нум Верховного Суду України роз'яснив, що якщо для відновлення поперед-нього стану речі, що мала певну зношеність ( наприклад, автомобіля ), були ви-користані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що ви-пускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відпові-дальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошко-дженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості ( при відшкодуванні збитків ).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведений правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові ( без урахування коефіцієнта фізичного зносу ) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості віднов-лювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'-язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є мен-шими від страхового відшкодування ( страхової виплати ).

З огляду на викладене колегія суддів не погоджується з висновком суду пер-шої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , ад-же Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відпові-дальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, роз-рахованого у порядку, встановленому законодавством, у зв'язку з чим у страхо-вика не виникло обов'язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Такого висновку колегія суддів апеляційного су-ду дійшла з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04 вересня 2019 року у справі № 703/4445/15-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 344/3008/17, від 13 червня 2018 року у справі № 205/2450/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 161/14532/16-ц, які відповідно до частини четвер-тої статті 263 ЦПК України є обов'язковим для врахування при виборі і засто-суванні норми права до спірних правовідносин.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставини, що мають значен-ня для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлу-мачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або не застосування закону, який підлягав застосуванню.

Щодо розподілу судових витрат у справі, то відповідно до норм статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи спра-ви на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змі-нює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що на задоволення апеляційної скарги представника відпові-дача позивачу належить відмовити у задоволенні його позовних вимог, судові витрати понесені у справі ОСОБА_1 залишаються за ним. Відповідно до норм статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені відповідачем за подан-ня апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, підлягають компенса-ції за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача Приватного акціонерного то-вариства «Страхова група ТАС» Ніколаєва Вадима Володимировича задоволь-нити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 лип-ня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкоду-вання збитків скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного ак-ціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування збитків - відмовити.

Судовий збір в сумі 1 152,30 гривні, сплачений Приватним акціонерним то-вариством «Страхова група «ТАС» за подання апеляційної скарги, компенсува-ти за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т.О. Денишенко

Судді С.Г. Копаничук

В.П. Рибчинський