Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 167/970/16-ц

провадження № 61-20648св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області, у складі судді Сіліча І. І., від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області, у складі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Русинчука М. М., Осіпука В. В., від 27 квітня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення частини одноразової допомоги.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з червня 2003 року по січень 2015 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_7. За час спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У серпні 2014 року під час бойових дій у зоні проведення антитерористичної операції при захисті Донецького аеропорту ОСОБА_7 зник безвісті. Сесією Волинської обласної ради 23 травня 2014 року прийнято рішення № 25/90 про виділення сім'ям загиблих військовослужбовців, які брали участь у антитерористичній операції на сході України, по 100 тис. грн одноразової матеріальної допомоги за рахунок коштів резерву фонду обласного бюджету. До членів сім'ї загиблого ОСОБА_7 належать: мати ОСОБА_5, батько ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_4 Однак, всю суму одноразової матеріальної допомоги отримали лише батьки загиблого: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, без врахування інтересів малолітньої ОСОБА_4, яка також є членом сім'ї загиблого учасника антитерористичній операції на сході України ОСОБА_7

Із урахуванням зазначеного, позивач просила позов задовольнити, стягнути з відповідачів на користь малолітньої ОСОБА_4 (в особі законного представника ОСОБА_3.) 33 333, 00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі набули грошову допомогу на достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить чинному законодавству, дана обставина не спростована в судовому засіданні представником позивача, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають. Рішення про виплату грошової допомоги на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 позивачем не оскаржено.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для стягнення 1/3 частини матеріальної допомоги, виплаченої батькам загиблого ОСОБА_7 Відповідачі набули кошти правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства на підставі рішення Волинської обласної ради від 23 травня 2014 року № 25/90 та розпорядження голови Волинської облдержадміністрації від 06 травня 2015 року № 173.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У травні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 квітня 2017 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4, як член сім'ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7, незалежно від того, проживала вона разом із ОСОБА_7 чи ні, у відповідності до положень статті 387 ЦК України має право на 1/3 частину одноразової допомоги, яка була виплачена відповідачам. Суди безпідставно посилалися на положення Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, які не поширюються не спірні правовідносини та на які позивач не посилалася, звертаючись до суду із цим позовом.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення частини одноразової допомоги призначено до судового розгляду.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_9 посилається на те, що відповідачі отримали грошову допомогу правомірно на підставі відповідного рішення обласної ради, яке є законним та не суперечить чинному законодавству. Судами попередніх інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, а доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті оскаржених судових рішень.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17 лютого 2011 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_7 (а. с. 5).

Згідно довідки № 191 від 28 лютого 2017 року Щуринської сільської ради Рожищенського району Волинської області ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_6 та матір'ю ОСОБА_5 (а. с. 60).

ОСОБА_7 зник безвісти під час бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції при захисті Донецького аеропорту.

Сесією Волинської обласної ради 23 травня 2014 року прийнято рішення № 25/90 про виділення сім'ям загиблих військовослужбовців, які брали участь в антитерористичній операції на сході України, по 100 тис. грн одноразової матеріальної допомоги за рахунок коштів резерву фонду обласного бюджету (а. с. 4, 63).

Відповідно до розпорядження голови Волинської облдержадміністрації від 06 травня 2015 року № 173 було прийнято рішення щодо виділення Рожищенському району Волинської обласної з обласного бюджету субвенції у розмірі 100 тис. грн для виплати одноразової матеріальної допомоги для сім'ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 Після чого, управлінням соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації Волинської обласної 16 червня 2015 року через Рожищенське відділення АТ «Ощадбанк» було проведено виплату матеріальної допомоги у розмірі 100 тис. грн членам сім'ї загиблого учасника АТО ОСОБА_7 - матері ОСОБА_5 та батьку ОСОБА_6 (а. с. 42).

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду не відповідають.

Порядок використання коштів резервного фонду бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 415 «Про затвердження Порядку використання коштів резервного фонду бюджету» зокрема, для надання гуманітарної чи іншої допомоги, коли рішення про надання такої допомоги прийнято Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, відповідною радою.

Відповідно до частини другої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні і обласні ради можуть розглядати і вирішувати на пленарних засіданнях й інші питання, віднесені до їх відання цим та іншими законами.

У відповідності до вказаних норм закону Волинською обласною радою було прийнято рішення від 23 травня 2014 року № 25/90 «Про надання матеріальної допомоги сім'ям загиблих військовослужбовців», відповідно до якого вирішено виділити сім'ям загиблих військовослужбовців, які брали участь в антитерористичній операції на сході України, по 100 тис. грн матеріальної допомоги та обласній державній адміністрації профінансувати ці витрати за рахунок резервного фонду обласного бюджету.

Як встановлено судами, відповідно до розпорядження голови Волинської облдержадміністрації від 06 травня 2015 року № 173 було прийнято рішення щодо виділення Рожищенському району з обласного бюджету субвенції у розмірі 100 тис. грн для виплати одноразової матеріальної допомоги для сім'ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7

Згідно довідки виконавчого комітету Щуринської сільської ради Рожищенського району Волинської області № 191 від 28 лютого 2017 року ОСОБА_7 являвся членом сім'ї, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1. До складу сім'ї (зареєстровані особи) входять: ОСОБА_6 - батько, ОСОБА_5 - мати, ОСОБА_10 - брат, ОСОБА_11 - племінниця. ОСОБА_7 до моменту смерті проживав разом із батьками за вище вказаною адресою.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилалася на те, що дочка загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 - ОСОБА_4 належить до членів сім'ї загиблого, а тому має право на 1/3 частину одноразової матеріальної допомоги на підставі статті 387 ЦК України.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Подібні положення містять статті 76, 81 чинної редакції ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходили із того, що відповідачі набули матеріальну грошову допомогу на достатній правовій підставі, за рахунок коштів резервного фонду обласного бюджету, відповідно до рішення Волинської обласної ради від 23 травня 2014 року № 25/90 та розпорядження голови Волинської облдержадміністрації від 06 травня 2015 року № 173, на підставі якого виділено частину субвенції з обласного бюджету Рожищенському районному бюджету для надання матеріальної допомоги у сумі 100 тис. грн для сім'ї ОСОБА_7 (без зазначення переліку членів сім'ї - конкретних одержувачів).

Залишаючи без змін рішення районного суду, апеляційний суд, посилаючись на довідку виконавчого комітету Щуринської сільської ради Рожищенського району Волинської області № 191 від 28 лютого 2017 року, виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для витребування 1/3 частини матеріальної допомоги на користь малолітньої ОСОБА_4, виплаченої сім'ї загиблого ОСОБА_7, як свого майна із чужого незаконного володіння.

Однак із таким висновком погодитися не можна, виходячи із наступного.

Як встановлено судами, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_7

Сесією Волинської обласної ради 23 травня 2014 року прийнято рішення № 25/90 про виділення по 100 тис. грн одноразової матеріальної допомоги за рахунок коштів резервного фонду обласного бюджету сім'ям загиблих військовослужбовців, які брали участь в антитерористичній операції на сході України.

Відповідно до розпорядження голови Волинської облдержадміністрації від 06 травня 2015 року № 173 було прийнято рішення щодо виділення Рожищенському району Волинської обласної з обласного бюджету субвенції у розмірі 100 тис. грн для виплати одноразової матеріальної допомоги для сім'ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 Після чого, управлінням соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації Волинської обласної 16 червня 2015 року через Рожищенське відділення АТ «Ощадбанк» було проведено виплату матеріальної допомоги у розмірі 100 тис. грн членам сім'ї загиблого учасника АТО ОСОБА_7 на користь його матері ОСОБА_5 (а. с. 4).

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Враховуючи те, що з резервного фонду обласного бюджету для виплати одноразової матеріальної допомоги було виділено грошові кошти у розмірі 100 тис. грн для сім'ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7, дочкою якого є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і вся сума матеріальної допомоги, за відсутності у органів державної влади і місцевого самоврядування інформації про дочку ОСОБА_7, була виплачена його матері, ОСОБА_4 має право на рівну із батьками загиблого частину (1/3 від виплаченої суми 100 тис. грн) одноразової матеріальної допомоги, яка підлягає стягненню із ОСОБА_5

Непроживання малолітньої доньки за адресою останньої реєстрації батька, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, із урахуванням положень частини другої статті 3 СК України.

Згідно листа Волинської обласної державної адміністрації від 26 жовтня 2015 року № С-4168А виплата одноразової матеріальної допомоги з резервного фонду обласного бюджету була проведена матері загиблого, ОСОБА_5 (а. с. 4).

Враховуючи права та інтереси малолітньої дитини, її право на частину одноразової матеріальної допомоги, як члена сім'ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення із ОСОБА_5 на користь малолітньої дитини, в інтересах якої діє її мати, частини матеріальної допомоги у розмірі 33 333, 00 грн (100 000, 00 : 3 ? 33 333, 00).

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 квітня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, 33 333, 00 (тридцять три тисячі триста тридцять три) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4,судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 696 (шістсот дев'яносто шість) грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк