ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«28» лютого 2019 року м. Херсон

Справа № 766/12108/18

Провадження № 22-ц/819/436/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В. Е. від 11 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_6 звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутих грошових коштів.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що в березні 2018 року вона разом зі своєю сестрою ОСОБА_7 вирішили поїхати на відпочинок за межі України, до країни з теплим кліматом, за «гарячою путівкою», оскільки бюджет був обмеженим.

26 березня 2018 року вони звернулися до туристичного агента ОСОБА_5, який працював з туристичним оператором «Джоін Ап!». Відповідач зробив копії їх закордонних паспортів та повідомив, що необхідно сплатити 13 500,00 грн. для швидкого бронювання подорожі.

Позивач зазначила, що у той же день вона передала ОСОБА_5 13 500,00 грн., а він видав квитанцію до прибуткового касового ордеру від 26 березня 2018 року, як доказ сплати грошових коштів. Також, вони домовилися про те, що після погодження одного з варіантів подорожі, між ними буде укладено договір і тільки після цього він буде бронювати подорож.

27 березня 2018 року ОСОБА_5 повідомив їх про те, що є подорож до Кіпру, яка вписується в їх бюджет, на що вони йому повідомили, що хотіли побувати в якійсь іншій країні, оскільки сестра раніше досить тривалий час проживала з родиною на Кіпрі.

Відповідач повідомив їх про те, що він вже забронював дану подорож. На прохання позивача скасувати дану подорож, ОСОБА_5 повідомив, що скасувати подорож не можливо, оскільки він погодився на видалення страховки від невиїзду.

Враховуючи той факт, що вона не підписувала ніяких договорів та не погоджувалася на запропонований відповідачем туристичний тур до Кіпру, а також те, що відповідач забронював туристичну подорож без погодження з нею, вона звернулася до ОСОБА_5 про повернення безпідставно сплачених нею коштів, на що отримала відмову, оскільки подорож до Кіпру стала неможливою у зв'язку з відмовою у видачі візи посольством Республіки Кіпр в Україні.

ОСОБА_6 просила суд стягнути з ФОП ОСОБА_5 на свою користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 13 500 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 553,32 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2018 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 безпідставно отримані грошові кошти в сумі 13 500,00 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 553,32 грн., а всього 14 053,32 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що виданий ним на ім'я позивача та ОСОБА_7 ваучер є договором, тому отримані ним грошові кошти не є безпідставно набутими, а є платою за надання послуг з реалізації туристичного продукту за договором оформленим у формі ваучеру; крім того, квитанція - це підтвердження, що сплачені позивачем грошові кошти є платою за договором, в якій зазначено призначення платежу - «Туристична послуга». Отримані ним грошові кошти є власністю туроператора ТОВ «JoinUp!», оскільки вони були перераховані ним на розрахунковий рахунок товариства, тому вимогу про повернення коштів слід пред'являти ТОВ «JoinUp!».

Відзив позивача на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підписувала ніяких договорів та не погоджувалася на запропонований відповідачем туристичний тур до Кіпру, відповідач забронював туристичну подорож без погодження з позивачем, тому суд вважав, що позовні вимоги ОСОБА_6 щодо стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 13 500,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013року у справі № 6-88цс13, від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14 та від 03 червня 2015 року у справі № 6-100цс15 та узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 752/13368/15-ц, висновки у яких, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд має враховувати при застосуванні і виборі норм права до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, ФОП ОСОБА_5 на підставі агентського договору, укладеного 09 серпня 2017 року з ТОВ «JoinUp!», надає, як Турагент, посередницькі послуги з реалізації туристичних послуг Туроператора /а. с. 35 - 47/.

26 березня 2018 року ОСОБА_6 було замовлено ФОП ОСОБА_5 туристичну послугу та сплачено за неї 13 500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 26 березня 2018 року /а. с. 6/.

Того ж дня, платіжним дорученням № 118 від 26 березня 2018 року ОСОБА_5 перерахував ТОВ «Джоін ап» 11 489,68 грн згідно рахунку на оплату № 1067618 від 26 березня 2018 року /а. с. 22/. Даний номер рахунку відповідає номеру сертифікату застрахованої особи на ім'я ОСОБА_6 і ОСОБА_7, чартерним пасажирським квиткам на ім'я позивачки та її сестри та ваучерам на їх ім'я, підтвердженням туроператора про прийняття замовлення /а. с. 23 - 26, 27 - 28, 29 - 33, 34/.

Сам по собі факт, що між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5 не було укладено у письмовій чи електронній формі договору на туристичне обслуговування із зазначенням усіх істотних умов договору, що передбачені ст. 20 Закону України «Про туризм», не свідчить про отримання відповідачем спірних коштів у заборонений законодавством спосіб, з метою породження у майбутньому виникнення між туристом і туроператором договірних відносин та не свідчить про отримання відповідачем даних коштів без достатніх правових підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, а не статтею 1212 ЦК України, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_6

Окрім того, слід зазначити, що згідно п. 5.4 Агентського договору на реалізацію турпродукту, укладеного між ФОП «ОСОБА_5 та ТОВ «Джоін Ап!», кошти, отримані турагентом від туриста, не є власністю турагента, а є транзитними коштами та підлягають перерахуванню Туроператору, за винятком плати за інформаційно - консультаційні послуги з підбору та бронювання турпродукту турагентом, передбаченої п. 5.7 даного договору.

Відповідно до платіжного доручення № 118 від 26 березня 2018 року ОСОБА_5 перерахував ТОВ «Джоін Ап!» 11 489,68 грн з вирахуванням агентської винагороди, яка складала 14,5 % від загальної вартості туру.

Тобто, ТОВ «Джоін Ап!», як тримач коштів, мало бути співвідповідачем у даній справі, однак ОСОБА_6 звернувшись до суду з позовом, не зазначила ТОВ «Джоін Ап!», як співвідповідача у справі та не звернулася з таким клопотанням до суду першої інстанції до закінчення підготовчого провадження.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення у даній справі неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального права, воно, відповідно до ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2018 року скасувати, постановити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 01 березня 2019 року.