ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3215/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Литвин Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав останнього.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що позивач ОСОБА_4 проживала з відповідачем ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_6 . Після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась мешкати разом з матір`ю. Весь цей час відповідач не цікавився життям сина, не відвідував школу, не надавав матеріальної допомоги, перешкоджав дитині виїзду за кордон, не займався його здоров`ям та відпочинком. На сьогоднішній день має значну заборгованість по сплаті аліментів. Тому просить позбавити його батьківських прав щодо спільної дитини сторін: сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відповідач не виконує батьківських обов`язків.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що дійсно проживав з позивачем певний час однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Після народження сина ОСОБА_6 в органах ЗАГСу він повністю визнав його своєю дитиною і надав своє прізвище. За ініціативою позивача їх відносини були припинені, внаслідок чого він покинув сім`ю. Але весь цей час він бажав бачитись з дитиною, але позивач в цьому йому всіляко перешкоджала. Він надавав матеріальну допомогу сину, дарував подарунки, але позивач образливо говорила, що я знайшов їх на смітнику. Спочатку він міг бачитись з сином, але у присутності матері, але в подальшому позивач і такі зустрічі припинила, вказуючи на негативність впливу на дитину з боку батька, але не пояснюючи в чому це відображається. Тому 3.12.2010 року відповідач звернувся до опікунської ради Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак служба у справах дітей відмовилась розглядувати заяву, оскільки позивач в цей час подала позов про позбавлення відповідача батьківських прав. В задоволенні її позову було відмовлено, але позивач всіляко налаштовувала сина проти батька, не відвідувала занять з психологом, на які приходив відповідач, не виконувала розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення графіку побачень дитини з батьком. Багато разів він надавав дозвіл позивачу на виїзд дитини за кордон у супроводі матері, але в свою чергу аналогічного дозволу позивач відповідачу не надавала. Він також мав неодноразові бесіди з класним керівником сина ОСОБА_8 , приходив на батьківські збори і на святкування 1 вересня, цікавився станом здоров`я дитини у дільничного педіатра ОСОБА_9 . За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

3-я особа: служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника не зверталась.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

У відповідності до ч.2 та ч.4, ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно ч.1-3, ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як зазначає ч.1, ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_4 проживала з відповідачем ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_6 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а.с.5), де в графі „батько" значиться ОСОБА_5 , відповідач по справі. Оскільки сторони не перебували в шлюбі, тому суд робить висновок, що батько записаний у вказаний документ за його особистою заявою, що свідчить про згоду відповідача з дня народження сина про походження дитини від нього. Після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась мешкати разом з матір`ю, в квартирі в якій і зареєстрований (а.с.9).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2004 року з ОСОБА_5 було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця (а.с.31-32). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2013 року розмір призначених аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання сина було зменшено з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх його доходів щомісяця (а.с.33).

Згідно ч.1, ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як наголошує п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

За змістом довідки №198 від 24.05.2013 року гімназії №261 м. Києва, де навчався ОСОБА_6 , батько дитини приходив до школи кілька разів, цікавився навчанням та поведінкою дитини, його спілкуванням з однокласниками та позашкільним життям, але до школи хлопчика не приводив та не забирав, участі в організації позакласних заходів не брав, батьківські збори не відвідував (а.с.11). Довідки №75 від 2.06.2016 року, №116 від 5.06.2014 року, №49 від 11.06.2015 року, №2 від 12.01.2017 року ліцею „Інтелект" зазначають, що батько дитини ОСОБА_5 до ліцею жодного разу не приходив, участі в батьківських зборах не приймав, участі в організації класних і позакласних заходів не брав (а.с.12-15). Технічний ліцей м. Києва своєю довідкою №117 від 25.05.2017 року повідомляє, що ОСОБА_5 участі у батьківських зборах та заходах не приймав, шкільні заходи за участю дитини не відвідував (а.с.16). Згідно медичних довідок поліклініки №2 Дарницького району м. Києва батько дитини ОСОБА_6 до медичної установи не приходив, його супроводжували мати або бабуся (а.с.17-24).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2012 року ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25-26). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.01.2013 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2012 року було скасоване і винесено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову та попереджено ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини ОСОБА_6 (а.с.27-30).

Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

За змістом висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 3.01.2018 року за №101-41/03 з метою захисту майбутнього та інтересів неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи думку дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав щодо його дитини: сина - ОСОБА_6 (а.с.85-86).

У відповідності до п.п.2, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Як вбачається з відповідей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 18.05.2011 року та 28.09.2011 року ОСОБА_5 звертався з заявами до вказаної установи про вирішення сімейних спорів щодо його побачень з дитиною і отримав відповідь про надання психологом комплексу соціальних послуг і застосування медиації - методики вирішення спорів за допомогою посередника (а.с.50-51).

Розпорядженням №150 Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 3.04.2013 року було визначено участь батька ОСОБА_5 у вихованні його дитини ОСОБА_6 без обов`язкової присутності матері дитини: 1 і 3 субота та неділя щомісяця з 11-00 годин до 17-00 годин та зобов`язано матір дитини ОСОБА_4 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини - ОСОБА_5 (а.с.54). Однак 23.05.2013 року відповідач звертається з заявою до тієї ж установи про невиконання ОСОБА_4 розпорядження №150 Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 3.04.2013 року і отримує відповідь про проведення бесіди з ОСОБА_4 та роз`яснення їй норм сімейного законодавства (а.с.55).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2013 року було зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні з сином ОСОБА_6 та встановлено ОСОБА_5 час спілкування з сином без обов`язкової присутності матері дитини під час зустрічей кожної 1 і 3 суботи щомісяця з 11-00 годин до 19-00 годин та кожної 1 і 3 неділі щомісяця з 11-00 годин до 16-00 годин (а.с.56).

Крім того, відповідач ОСОБА_5 систематично та безперешкодно надавав дозвіл своєму синові ОСОБА_6 на його виїзд за кордон, що підтверджується нотаріально посвідченими заявами від 20.05.2006 року, 23.06.2007 року, 16.05.2008 року, 15.05.2010 року, 31.05.2014 року, 13.06.2014 року, 13.06.2014 року, 11.03.2016 року, 23.04.2019 року (а.с.60-66; 132).

Згідно наданої довідки про наявність заборгованості у відповідача по сплаті аліментів станом на 10.04.2019 року вона становить 11 716 грн. 39 коп. (а.с.133-135), однак наявність даної заборгованості не свідчить про умисне ухилення відповідача від виконання ним батьківських обов`язків щодо утримання свого сина.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо його неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є крайнім заходом, при цьому суд враховує категоричну позицію відповідача щодо заперечення предмету спору, його бажання бачитись з дитиною, і з цього приводу постійних сварок з позивачкою з приводу її перешкод в цьому та неможливістю спільного проживання з дитиною, відсутність негативних даних поведінки відповідача щодо позивачки та їх спільної дитини, тому вказані обставини є винятковими і за таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити, однак відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків протягом 6 місяців, що є необхідним і достатнім терміном з цього приводу.

Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 141; 259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, ст.141; 150; 157; 164; 165 СК України, ст.8; 11; 12 Закону України „Про охорону дитинства", п.15; 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6 відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на службу у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом 6 місяців з дня вступу рішення в законну силу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: