КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5793/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Справа № 372/373/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка Івана Павловича на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року, постановлену у складі судді Проць Т.В.,

у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка Івана Павловича про примусове входження (проникнення) до майна боржника ОСОБА_1 та співвласника майна боржника ОСОБА_2 ,

встановив:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області звернувся до суду з поданням про примусове входження (проникнення) до майна боржника ОСОБА_1 та співвласника майна боржника ОСОБА_2 , а саме до житлового будинку, інших будівель та споруд (приміщень), земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання зазначив, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 51981481 з примусового виконання виконавчого листа № 363/2965/15-ц від 24.05.2016 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором № KIY0GK00830022 від 05.10.2007 року загалом 188 977,56 доларів США, що за курсом НБУ від 25.05.2015 року у гривневому еквіваленті становить 3 936 402 грн. 57 коп.

Станом на грудень 2018 року боржником рішення суду не виконано, заборгованість не сплачено, боржник до відділу не з`являвся, підтвердження про сплату боргу не надавав.

У зв`язку із невиконанням рішення суду, вжиттям боржником заходів, спрямованих на ускладнення та затягування процесу проведення ряду виконавчих дій в межах відкритого виконавчого провадження № 51981481, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області звернувся до суду з вищезазначеним поданням.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченко І.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким подання задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що в матеріалах виконавчого провадження № 51981481 наявна заява боржника від 17.10.2018 року, яка надійшла до відділу 28.10.2018 року за вх. № 6747, якою боржник просить направити постанову про відкриття виконавчого провадження № 51981481, що в свою чергу державним виконавцем було зроблено та направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2016 року і роз`яснено право сторін виконавчого провадження про їх право на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та зняття копій цих матеріалів. Отже, боржнику достеменно відомо про відкрите виконавче провадження № 51981481 та наявність заборгованості за невиконаним рішенням суду. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 51981481 від 18.08.2016 року та саме роз`яснення (лист за вих. № 6301 від 31.10.2018 року) боржником отримано 07.12.2018 року, про що свідчить відстеження пересилання рекомендованої кореспонденції за № 058.

Звертає увагу на те, що державним виконавцем неодноразово направлялися такі повідомлення за відомими державному виконавцеві адресами, але згідно відстежень пересилання рекомендованої кореспонденції, усі листи з цими повідомленнями повернулися до відділу за закінченням встановленого терміну зберігання, тобто боржник свідомо не отримує будь-яку кореспонденцію від державного виконавця, чим ускладнює примусове виконання рішення суду. Вказує, що штрих-кодові номери відправлення рекомендованої кореспонденції закріплені за конкретним вихідним номером, що зазначається біля вихідної дати конкретного документу. Отже, суд першої інстанції необґрунтовано проігнорував доводи та докази державного виконавця щодо повідомлення боржника (сповіщення про наявне відкрите виконавче провадження) та вжиття державним виконавцем усіх необхідних заходів щодо проведення виконавчих дій відносно опису та арешту майна боржника, без застосування заходу на примусове входження.

Крім того, актами державного виконавця від 11.09.2017 року, 05.07.2018 року, 01.10.2017 року, 31.10.2018 року, 11.12.2018 року, державний виконавець засвідчував обставини того, що боржник за викликом державного виконавця не з`явився (що в свою чергу ускладнює виконання даного рішення суду) і те, що провести опис та арешт майна боржника в порядку, передбаченому ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» - не є можливим, що в свою чергу є перешкодою у повному вчиненні виконавчих дій з метою виконання даного рішення суду. Звертає увагу на те, що при складанні акту державним виконавцем зазначається точний час його складення. Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги дану інформацію.

Також суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що 01.10.2018 при здійсненні виходу за адресою АДРЕСА_1 , на територію двору та приміщень, що розташовані за даною адресою, державного виконавця не допустила дружина співвласника майна ( ОСОБА_3 ), про що складено відповідний акт державного виконавця, в підписі якого ОСОБА_3 відмовилася.

Крім того, у відповідності до п. 8 Розділу І інструкції з організації примусового виконання рішень, акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події, текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що до акту державного виконавця вносяться відомості щодо осіб, які були присутніми при вчиненні виконавчих дій (в поданні державного виконавця не зазначалося, що при виході за адресою були присутні інші особи, окрім виходу 01.10.2018), залучення понятих в такому випадку не є обов`язковим.

Звертає увагу на те, що опитування сусідів при проведенні виконавчих дій, пов`язаних з описом майна, ні в даному випадку, ні в будь-яких інших випадках Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

В судовому засіданні старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченко І.П. підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та прийняти постанову про задоволення подання.

Боржник ОСОБА_1 та інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах подання відсутні достовірні докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлень державного виконавця про час і місце вчинення виконавчих дій. З доданих до подання списків згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та відстежень відправлень не можливо однозначно встановити, що саме відправлялось адресатам. Додані до подання акти державного виконавця від 11.09.2017 року, 05.07.2018 року, 01.10.2017 року, 31.10.2018 року, 11.12.2018 року не є належними доказами перешкоджання боржника виконанню рішення суду. Із зазначених актів не вбачається часу проведення виконавчих дій, вони складені державним виконавцем одноособово, без участі понятих чи/або інших залучених осіб, а тому не можуть вважатися належними і допустимими доказами для надання дозволу на примусове проникнення в житло боржника. Державним виконавцем не встановлені та не опитані сусіди, щодо проживання чи не проживання боржника у цьому будинку.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що в матеріалах подання відсутні належні та допустимі докази того, що боржник ОСОБА_1 та співвласник майна боржника ОСОБА_2 перешкоджають вільному доступу державного виконавця до житлового будинку, інших будівель та споруд (приміщень), земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 51981481 з примусового виконання виконавчого листа №363/2965/15-ц від 24.05.2016 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором № KIY0GK00830022 від 05.10.2007 року, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 73852,66 доларів США (гривневий еквівалент 1538350 грн. 91 коп.); заборгованість за відсотками 53729,77 доларів США (гривневий еквівалент 1119191 грн. 10 коп.); заборгованість по комісії за користування кредитом 9176,00 доларів США (гривневий еквівалент 191 136 грн. 10 коп.); пеня за несвоєчасне погашення виконання зобов`язання за кредитом 39783,91 (гривневий еквівалент 828698 грн. 85 коп.); штраф 12,00 доларів США (гривневий еквівалент 249 грн. 96 коп.); штраф (процентна складова) 12423,22 доларів США (гривневий еквівалент 258775 грн. 67 коп.), а всього 188 977,56 доларів США, що за курсом НБУ від 25.05.2015 року у гривневому еквіваленті становить 3 936 402 грн. 57 коп.( а.с. 12)

18 серпня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого у вищезазначеній справі. Боржнику ОСОБА_1 запропоновано самостійно виконати рішення в семиденний строк та направлено постанову боржнику до виконання та стягувачу до відома.

ОСОБА_1 в термін наданий на добровільне виконання рішення суду не виконала, до відділу не з`явилася, підтверджуючих документів про повне чи часткове виконання рішення суду не надавала.

В ході провадження виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржник є власником Ѕ частини земельної ділянки за кадровим номером НОМЕР_1 , Ѕ частини земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 та Ѕ частини житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником іншої Ѕ частини (співвласником) земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 , земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 та житлового будинку, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2

31.05.2017 року державним виконавцем направлено за адресою: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_1 вимогу щодо надання безперешкодного доступу до житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 з метою проведення опису та арешту.

З матеріалів справи вбачається, що за інформацією реєстру відстеження поштових відправлень Укрпошта, за присвоєними ідентифікаторами поштового відправлення, виклик боржника ОСОБА_1 до державного виконавця вручено особисто адресату, а також за довіреністю за вищевказаними адресами (а.с. 23-25).

Також, 07.08.2017 року державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу, якою зобов`язано боржника ОСОБА_1 бути присутньою при вчиненні виконавчих дій 07.09.2017 року об 11.00 год. за адресою: АДРЕСА_3 та 11.09.2017 о 14.00 год. за адресою АДРЕСА_1 та надати безперешкодний доступ до квартири, будинку, інших приміщень, будівель та споруд за вищезазначеними адресами.

За інформацією реєстру відстеження поштових відправлень Укрпошта, за присвоєними ідентифікаторами поштового відправлення, виклик боржника ОСОБА_1 до державного виконавця за вищевказаними адресами вручено за довіреністю (а.с. 29-32).

11.09.2017 року о 14.00 год. державний виконавець за адресою: АДРЕСА_1 не потрапив до даного будинку та на територію двору з метою провадження виконавчих дій, оскільки двері до двору та будинку ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт (а.с. 33)

Крім того, 11.06.2018 року державним виконавцем на адресу Радзієвської С.І. направлено вимогу-виклик, якою зобов`язано з`явитися до державного виконавця 04.07.2018 року о 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_5 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату, а також бути присутньою при вчиненні виконавчих дій за адресою АДРЕСА_1 , та надати безперешкодний доступ до даної квартири з метою проведення опису та арешту майна.

За інформацією реєстру відстеження поштових відправлень Укрпошта, за присвоєними ідентифікаторами поштового відправлення, виклик боржника ОСОБА_1 до державного виконавця за вищевказаними адресами вручено за довіреністю (а.с. 37-38).

05.07.2018 року о 15.00 год. виходом старшого державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 не було можливим потрапити до даного будинку або на територію двору з метою проведення виконавчих дій, оскільки двері до двору та будинку ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт (а.с.40).

01.10.2018 року старшому державному виконавцю за адресою Київська область, АДРЕСА_1 не було можливим потрапити до даного будинку чи на територію двору з метою провадження виконавчих дій, оскільки у доступі на територію двору та будинку було відмовлено дружиною співвласника іншої частини земельних ділянок та житлового будинку за даною адресою. При здійсненні виходу державним виконавцем Зануді Т.В. передано виклик від 01.10.2018 року на ім`я боржника ОСОБА_1 , яким боржник викликався до державного виконавця на 05.10.2018 року на 12.00 год., про що складено відповідний акт (а.с.41).

05.10.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено виклик- вимогу, відповідно якої боржник викликається на 31.10.2018 року об 11:00 год. та додатково і ОСОБА_2 зобов`язано надати безперешкодний доступ до житлового будинку та земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 при вчиненні виконавчих дій, що відбудуться 31.10.2018 о 14:30 год.

За інформацією реєстру відстеження поштових відправлень Укрпошта, за присвоєними ідентифікаторами поштового відправлення, виклик боржника ОСОБА_1 до державного виконавця вручено адресатам особисто (а.с. 47-48).

28.10.2018 року до відділу надійшла заява боржника ОСОБА_1 від 17.10.2018 року, з якої вбачається, що вона просить направити постанову про відкриття виконавчого провадження № 51981481 (а.с. 52).

За викликом - вимогою від 05.10.2018 року боржник до державного виконавця на вказаний час (31.10.2018) не з`явився, причини неявки не повідомив. Інформацію та документи, які державний виконавець зобов`язував надати, до відділу не надходили (а.с. 53).

31.10.2018 року на адресу боржника направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 51981481 від 18.08.2016 та роз`яснено положення статті 15, 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до списку № 132 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів поштовому відправленню адресату Радзієвській С.І. присвоєно ідентифікатор: 058. За інформацією реєстру відстеження поштових відправлень Укрпошта, за вказаним ідентифікатором відправлення вручено особисто адресату 07.12.2018 року о 11:43 (а.с 55-56).

31.10.2018 року за № 6905 до відділу надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення виконавчих дій, що призначені на 31.10.2018 о 14:30 год.

31.10.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій, якою проведення виконавчих дій відкладено до 14.11.2018 року, яку направлено боржнику.

За інформацією реєстру відстеження поштових відправлень Укрпошта, за присвоєними ідентифікаторами поштового відправлення, адресоване ОСОБА_1 поштове відправлення вручено за довіреністю (а.с. 60).

11.12.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 з метою проведення опису та арешту майна. Потрапити до житлового будинку чи на територію двору за адресою АДРЕСА_1 не представилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт (а.с. 61).

З викладеного вбачається, що боржник ОСОБА_1 отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження та була обізнана про перебування у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на виконанні виконавчого листа 363/2965/15-ц від 24.05.2016 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором та про проведення виконавчих дій.

За викладених обставин висновки суду першої інстанції про неможливість встановити, яка саме поштова кореспонденція відправлялась боржнику, та про відсутність доказів про вручення боржнику викликів державного виконавця, - неможливо визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Крім того, про обізнаність боржника про наявність вказаного виконавчого провадження свідчить особиста заява боржника ОСОБА_1 від 17.10.2018 року про направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження. (а.с. 52).

Відповідно до ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 19 Закону боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Отже, умовами примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника є сукупність обставин, а саме: наявність у боржника чи іншої особи, належних боржнику майна і коштів, а також перешкоджання боржником чи іншою особою державному виконавцю у вільному доступі до житла для проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем вживались всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з метою примусового виконання виконавчого листа 363/2965/15-ц від 24.05.2016 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, незважаючи на неодноразові спроби державного виконавця потрапити до будинку або на територію двору боржника ОСОБА_1 з метою проведення виконавчих дій, таке не виявилося можливим, про що складено відповідні акти, що свідчить про ухилення боржника від проведення виконавчих дій.

При цьому колегія суддів враховує, що боржник отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження та достеменно обізнана про наявність виконавчого провадження, оскільки неодноразово отримувала виклики та повідомлення від державного виконавця.

Проте, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не прийнято до уваги, що у боржника була можливість виконати добровільно рішення суду, разом з тим, боржником не вчинено жодних дій для виконання рішення суду, натомість вчинено перешкоди і не допущено державного виконавця для вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням.

Висновки суду про те, що в матеріалах подання відсутні достовірні докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження повідомлень про вчинення виконавчих дій не відповідають матеріалам справи.

Необґрунтованим є також посилання суду про те, що акти складені державним виконавцем одноособово, без участі понятих чи/або інших залучених осіб, а тому не можуть вважатися належними і допустимими доказами, а також те, що державним виконавцем не встановлені та не опитані сусіди щодо проживання чи не проживання боржника у будинку, оскільки такі дії державного виконавця не передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 8 Розділу І інструкції з організації примусового виконання рішень, акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події, текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» , присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Враховуючи, що державним виконавцем не вчинялись дії, передбачені ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», судом першої інстанції зроблено необґрунтований висновок про невідповідність вимогам закону складених державним виконавцем актів від 11.09.2017 року, 05.07.2018 року, 01.10.2017 року, 31.10.2018 року, 11.12.2018 року з огляду на відсутність понятих при їх складанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами виконавчого провадження доведено, що боржником добровільно рішення суду не виконане та не виконуються обов`язки, визначені ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», не зважаючи на належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та отримання викликів і вимог державного виконавця, у зв`язку з чим державний виконавець позбавлений можливості потрапити до житлового приміщення боржника для проведення виконавчих дій - проведення перевірки наявності майна, що належить боржнику ОСОБА_1 , здійснення опису і арешту нерухомого майна, що призводить до тривалого невиконання виконавчого документа.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про надання дозволу на примусове входження/проникнення до нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення подання та надання державному виконавцю дозволу на примусове входження/проникнення до житлового будинку, інших будівель та споруд (приміщень), земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , які належать на праві власності : боржнику ОСОБА_1 - 1/2 частина, іншому співвласнику - ОСОБА_2 - 1/2 частина.

Разом з тим, оскільки співвласник нерухомого майна ОСОБА_2 не є боржником у вказаному виконавчому провадженні, то подання старшого державного виконавця про примусове проникнення до майна підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, ухвала Обухівського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка І.П.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка Івана Павловича - задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року - скасувати та прийняти постанову :

Подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка Івана Павловича про примусове входження (проникнення) до майна боржника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Надати дозвіл на примусове входження/ проникнення до житлового будинку, інших будівель та споруд (приміщень), земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , які належать на праві власності : боржнику ОСОБА_1 - 1/2 частина та іншому співвласнику - ОСОБА_2 - 1/2 частина.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 червня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.