Справа №203/909/19
Провадження №2/0203/677/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-відповідача ОСОБА_1 ;

-представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

11 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.06.2018 року на вул. Шмідта в м. Дніпрі, біля будинку №47, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Mercedes» (реєстраційний номер - НОМЕР_1 ) під керуванням відповідача, та автомобіля марки «Daewoo» (реєстраційний номер - НОМЕР_2 ), належного позивачеві. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві була заподіяна шкода. Після настання страхового випадку позивач звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке застрахувало ризики власника автомобіля марки «Mercedes». Страховик без погодження з позивачем самостійно розрахував суму страхового відшкодування і переказав на рахунок останнього 17 153,97 грн. Вважаючи цю суму заниженою, позивач звернувся до експерта, який визначив розмір майнової шкоди в сумі 24 150,38 грн. Таким чином, різниця між сплаченим страховим відшкодуванням і встановленим експертом розміром майнової шкоди складає 6 996,41 грн. Страховик відмовився від сплати позивачеві вказаної різниці, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з нього 4 996,41 грн. (різниця з урахуванням франшизи). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2018 року із страховика було стягнуто 4 996,41 грн., які останній сплатив позивачеві у добровільному порядку. Між тим, під час фактичного відновлення автомобіля позивача він сплатив 35 821,00 грн., отже різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням складає 13 670,62 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить суд відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 3 000,00 грн., а також судові витрати в сумі 15 746,36 грн. (витрати на правничу допомогу, витрати з проведення експертизи та сплати судового збору) (а.с.а.с. 2 - 5).

Позивач, його представник до суду не з`явилися, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач, його представник у судовому засіданні заперечували проти позову, пояснивши, що, оскільки відповідач мав поліс обов`язкового страхування майнової відповідальності таку відповідальність має нести саме страховик. Крім того, позивач не оспорював суму страхового відшкодування, що було сплачено на його вимогу у повному обсязі, отже й не має права висувати нову.

22 квітня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому виклав доводи, аналогічні викладеним у засіданні.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 11.06.2018 року на вул. Шмідта в м. Дніпрі, біля будинку №47, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Mercedes» (реєстраційний номер - НОМЕР_1 ) під керуванням відповідача, та автомобіля марки «Daewoo» (реєстраційний номер - НОМЕР_2 ), належного позивачеві.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mercedes» застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (ліміт відповідальності - 100 000,00 грн.).

Того ж дня позивач повідомив страховика про настання страхового випадку.

11 липня 2018 року позивач звернувся до страховика із заявою на виплату страхового відшкодування.

19 липня 2018 року страховик переказав позивачеві страхове відшкодування в сумі 17 153,97 грн.

07 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача та страховика із запрошенням взяти участі у проведенні автотоварознавчого дослідження. Запрошення були одержані 22.08.2018 року та 16.08.2018 року відповідно.

Згідно з висновком експертного дослідження від 12.09.2018 року №16/12.2/15, складеним Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, сума матеріального збитку, завданого позивачеві, склала 24 150,38 грн. За проведення дослідження позивачем було сплачено 1 015,20 грн.

18 вересня 2018 року позивач звернувся до страховика з клопотанням, яким повідомив останнього про встановлений експертом-автотоварознавцем розмір заподіяної шкоди і просив відшкодувати йому різницю в сумі 6 996,41 грн.

Викладені обставини підтверджуються рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2018 року, ухваленим у цивільній справі №203/3309/18 за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа - ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яке набрало законної сили (а.с.а.с. 38 - 45).

Вказаним рішенням суд стягнув з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача страхове відшкодування в сумі 4 996,41 грн. (з урахуванням франшизи), компенсацію витрат з оплати послуг експерта-автотоварознавця в сумі 1 015,20 грн., компенсацію витрат з оплати судового збору у сумі 704,80 грн., компенсацію витрат з надання правничої допомоги в сумі 7 446,00 грн., разом - 14 162,41 грн.

Предметом спору є право позивача як потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, який одержав страхове відшкодування від страхової компанії винної у пригоді особи, на різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що позивач одержав страхове відшкодування у визначеному страховиком відповідача розмірі, який менше розміру ліміту його відповідальності і який ні потерпілий, ні винна у пригоді особа не оспорили.

За таких обставин підстав уважати, що страховик здійснив страхову виплату потерпілому не в повному обсязі, немає, у зв`язку з чим немає підстав для відшкодування відповідачем різниці між розміром відновлювального ремонту автомобіля позивача і страховою виплатою.

Положення статті 1194 ЦК регулюють правовідносини, коли ліміту відповідальності страховика недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність.

У цій справі встановлено, що страховик відповідача здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі, меншому ніж розмір ліміту відповідальності, а тому підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у сумі 13 670,62 грн. не існує.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 року №80950557 (справа №201/1629/16-ц), яка відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підлягає урахуванню судом.

Розв`язуючи позов у частині відшкодування позивачеві витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності з пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), докладний розрахунок таких витрат.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд критично ставиться до наданих позивачем на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу документів, оскільки жодний з них (зокрема, договір про надання правової допомоги від 26.02.2019 року №84) не містить попередньо затвердженої сторонами вартості послуг, що надаються.

Додатковим чинником, який обумовлює залишення судом вказаної вимоги без задоволення є порушення позивачем принципу співмірності, закладеного у частину 4 статті 137 ЦПК, про що свідчить той факт, що сума таких вимог майже дорівнює матеріальній вимозі, заявленій позивачем.

Ураховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Вимога про відшкодування позивачеві витрат, пов`язаних з проведенням експертизи (висновок експертного дослідження від 12.09.2018 року №16/12.2/15) є безпідставною, оскільки була розв`язана по суті під час розгляду цивільної справи №203/3309/18.

Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) у позові до ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 07 червня 2019 року.

Суддя М.О. Католікян