ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року

м.Харків

Справа № 643/738/18

Провадження № 22-ц/818/2171/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів -Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2,

ОСОБА_3 а, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 ,

третя особа: Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Московського району м.Харкова

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2018 року у складі судді Єрмак Н.В. по справі № 643/738/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа: Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Московського району м.Харкова про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа: Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Московського району м.Харкова про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначив, що 29 травня 1970 року Московським виконавчим комітетом м.Харкова його батькові ОСОБА_6 на сім`ю з 4 чоловік видано ордер №10852 серії А на право зайняття трикімнатної ізольованої квартирі АДРЕСА_1 .

За час проживання в зазначеній квартирі зареєстровані інші члени сім`ї, а саме онука ОСОБА_5 та правнучка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько помер.

На даний час в квартирі зареєстровані: він, його донька ОСОБА_7 , сестра ОСОБА_2 її донька ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_4 , які більше ніж 6 місяців за місцем реєстрації не проживають, участі в утриманні житла не приймають, квартирою не цікавляться.

Комунальні платежи нараховуються згідно з кількістю зареєстрованих осіб, та він вимушений сплачувати їх сам. Перешкод у користуванні жилим приміщенням він не чинив. Відповідачі добровільно виїхали з квартири та не користуються житлом понад 6 (шість) місяців без поважних причин.

Відсутність відповідачів та неможливість знайти останніх не дає можливості оформити відповідні договори з комунальними підприємствами для сплати за комунальні послуги, оскільки на цей час всі особисті рахунки оформлені на його батька.

Просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 та позбавити відповідачів права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.

Зобов`язати Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Московського району м. Харкова зняти відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Віпдповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , та зняти їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

Рішення мотивовано тим, що відповідачі у спірній квартирі не проживають більше шісти місяців без поважних причин, а тому є такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2018 року усунуто описку, а саме зазначено прізвище позивача « ОСОБА_1 », його дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 , дату народження відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено адресу спірної квартири « АДРЕСА_1 ».

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Харківська міська рада є власником спірної квартири, проте її не було залучено до участі у справі.

Факт не проживання відповідачів протягом більше шести місяців позивачем не доведено та ґрунтується лише на показаннях свідків, які проживають у цьому будинку, джерелом яких може бути виключно інформація, що надана самим позивачем, тобто особою, зацікавленою у вирішенні даної цивільної справи.

Доказів щодо причини відсутності відповідачів у спірній квартирі, зокрема відомостей із закладів соціального захисту населення щодо визнання відповідачів непрацездатними, знаходження в установі соціальної допомоги чи перебування у місцях обмеження чи позбавлення волі ОСОБА_1 не надано, а також не надано інформації щодо місця роботи відповідачів тощо .

ОСОБА_4 є неповнолітньою, однак судом не залучено до участі у справі Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити та залишити рішення суду без змін, а апеляційне провадження закрити.

Зазначає, що ним надано відповідні докази на підтвердження непроживання відповідачів у квартирі.

Визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням спрямовано на захист його прав ,а саме для отримання субсидії для сплата за комунальні платежі.

До того ж рішення суду виконано.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи відповідно до ордеру батькові ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на сім`ю з 4-х чоловік надано право на зайняття трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Станом на 09 січня 2018 року в квартирі зареєстровані: син наймача- ОСОБА_1 , дочка - ОСОБА_2 , онуки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , правнучка - ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, а тому наявні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі;

2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях;

4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків;

5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них;

6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому;

7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Згідно із статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Позивачем не надано відомостей щодо не проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за місцем реєстрації протягом певного періоду часу, а саме: інформації, що відповідачі не зверталися до закладів охорони здоров`я за місцем реєстрації, відділення зв`язку, реєстраційних органів та ін.; інформації щодо місцезнаходження чи місця роботи, інформації із закладів соціального захисту населення щодо визнання непрацездатним, знаходження в установі соціальної допомоги та інше.

Акт обстеження матеріально-побутових умов від 28 лютого 2018 року не є беззаперечним доказом відсутності відповідачів понад шести місяців без поважних причин, оскільки він не містить інформації з якого часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні та причини цього.

Акти на а.с. 10, 11 по суті є письмовими поясненнями сусідів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , оскільки вони допитані у якості свідків не були.

Акти взагалі ніким не завірено.

Крім того, спірна квартира не приватизована, житлове приміщення віднесено до комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

За ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності;

Однак, Харківську міську раду до участі у справі притягнуто не було.

Оскільки власник житла, тобто, Харківська міська рада до участі у справі притягнута не була, то вважати, що інтереси апелянта не зачіпаються і є підстави для закриття провадження - не можна.

Також, позивач ставить питання про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є неповнолітньою особою.

У статті 19 Сімейного Кодексу України зазначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Однак, при вирішенні питання щодо житлових прав дитини орган опіки та піклування до участі у справи притягнуто не було.

Отже, оскільки Харківську міську раду та Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради притягнуто до участі не було, а ухвалене рішення зачіпає їх інтереси, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що позивач є інвалідом першої групи судовий збір, сплачений Харківською міською радою має бути компенсований за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа: Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Московського району м.Харкова про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням-відмовити.

Компенсувати Харківській міській раді(61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок 7, Ідентифікаційний код юридичної особи 04059243) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 грн.20 коп.( одна тисяча п`ятдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко