ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1835/17 Номер провадження 22-ц/814/350/19Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Панченка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник відповідача ОСОБА_2

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 жовтня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що 11.04.2005 померла її мати ОСОБА_5, після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала її померлій матері на підставі свідоцтва про право власності на житло, проте правовстановлюючі документи на квартиру не збереглися. Коли вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, їй відмовили у звязку з тим, що нею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Заповіту за життя мати не склала. ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, інших спадкоємців першої черга за законом немає, на момент смерті матері вона постійно проживала з нею в належній їй на праві власності квартирі, але не була в ній зареєстрована, вважає себе такою, що відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину, після смерті матері вона не подавала заяву про прийняття спадщини. 30.10.2017 р. вона звернулася до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, але листом нотаріус їй роз»яснив, що вона має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, також нотаріус зазначив, що перешкодою в оформленні спадщини є також і те, що вона не має оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру матері. Факт її постійного проживання з матір»ю підтверджується актом від 31.10.2017 р. та довідкою КЖРЕП від 02.11.2017 р. Листом від 09.11.2017 р. за підписом голови органу приватизації державного житлового фонду міської ради їй було відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на жило від 14.03.2003 р. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа моє звернутися до суду за правилами позовного провадження. Просила суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у судовому засіданні не знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З позовної заяви вбачається, що позивач просить встановити той факт, що вона постійно проживала в квартирі своєї матері ОСОБА_5 на день її смерті, проте, як встановлено судом, вона зареєстрована за іншою адресою. Суду не надано доказів щодо місця реєстрації та проживання ОСОБА_5 на день смерті 11.04.2005 р., а також правовстановлюючого документу на квартиру. Суд критично оцінив акт комісії мешканців будинку від 31.10.2017 р. та довідку КЖЕП від 02.11.2017 р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, недостатнього дослідження письмових доказів та обставин справи, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було дотримано «справедливої рівноваги» між суспільними та приватними інтересами, що призвело до порушення права власності позивача на майно в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відхилення судом першої інстанції, як доказу, акту від 31.10.2017 року з підстав формального та несуттєвого недоліку документа, не відповідає вимогам норм процесуального права стосовно оцінки доказів в сукупності. На підтвердження факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_5 на момент смерті останньої ОСОБА_3 надала копії актів, складених та підписаних мешканцями будинку № 5 по вул. Гірників в м. Горішні Плавні Полтавської області. Відповідачем у справі не заперечувалася та обставина, що матір позивача на момент смерті постійно проживала у квартирі за адресою АДРЕСА_3, тобто є необгрунтованим висновок суду про те, що суду не було надано доказів щодо місця проживання спадкодавця, необгрунтованим є відхилення судом показань свідків, яким дана неправильна правова оцінка, не грунтується на законі висновок суду першої інстанції про те, що підставою для відмови у позові є ненадання позивачем правовстановлюючого документа на спірну квартиру, відсутність внаслідок втрати правовстановлюючого документа на квартиру свідоцтва про право власності на житло від 14.03.2003 р. є законною підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

У відзиві на апеляційну скаргу Горішньоплавнівська міська рада Полтавської області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, що згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 000927 від 11.04.2005 р. ОСОБА_5 померла 11.04.2005 р., відомості про місце її реєстрації на момент смерті у справі відсутні (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-АВ від 22.09.1970 р. ОСОБА_7 народилась 08.09.1970 р., батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КЕ № 326267 від 26.12.1992 р. ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_10, прізвище дружини після укладення шлюбу «Ніколайчук» (а.с. 9).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб ОСОБА_9 змінила прізвище на «Шашкова» після укладання шлюбу 06.04.1979 р. (а.с. 8).

В якості доказу права власності на квартиру АДРЕСА_4 (ОСОБА_11) суду надано копію технічного паспорту та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2018 р., згідно яких ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_5 ( нині Горішні Плавні) (а.с. 23 -24, 60).

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса ОСОБА_12 від 30.10.2017 р., ОСОБА_3 було розяснено, що спадкова справа щодо майна померлої 11.04.2005 р. ОСОБА_5 на даний момент не може бути заведена, оскільки нотаріусу не було надано документів, що підтверджують факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, крім того не надано оригінал правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 15).

В якості головного доказу проживання зі спадкодавцем суду надано акт від 31.10.2017 р., згідно якого ОСОБА_3 проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1998 року по цей час (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, які в своїй сукупності дали б змогу дійти до висновку про наявність обставин справи, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є встановлення факту постійного проживання позивача з матір»ю ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та визнання за позивачем права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після померлої матері.

По справі вбачається, шо померла 11.04.2005 року ОСОБА_5 є матір»ю ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження останньої (а.с. 7).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 14.03.2018 р. ОСОБА_5 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності від 14.03.2003 р., виданого ОСОБА_11 міською радою, належить квартира АДРЕСА_6 (нині м. Горішні Плавні) Полтавської області, загальною площею 31,8 кв.м., реєстраційний номер 1431494 (а.с. 60).

Згідно технічного паспорта на вказану квартиру, виготовленого станом на 07.03.2003 р., тобто за тиждень до видачі свідоцтва про право власності, ОСОБА_5 значиться в ньому як власник квартири, частка складає -1 (а.с. 13-14). Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, підтверджує технічний стан об»єкту нерухомості.

Згідно даних паспорта ОСОБА_3 20.04.2009 р. була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно штампу ГІРФО Комсомольського ГУ МВС України в Полтавській області 19.05.2010 р. вона була знята з реєстрації за вказаною адресою та більше даних про її реєстрацію паспорт громадянина України не містить (а.с. 11). При цьому, будинок по вул. Гірників, 15, в якому значилася зареєстрованою позивач, та будинок №5, в якому проживала мати позивача, знаходяться неподалік на одній вулиці.

31.10.2017 р. комісія у складі трьох осіб ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_6 , які мешкають згідно паспортних даних по вул. Гірників, 5 відповідно у кв. 50,48,49, склали акт про те, що ОСОБА_3 дійсно проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1998 року по цей час постійно (а.с. 19). Цей акт засвідчено підписом директора КЖРЕП №1 ОСОБА_15 та мокрою печаткою КЖРЕП №1, доданий позивачем до позовної заяви.

Суд першої інстанції, аналізуючи надані докази по справі та ухвалюючи судове рішення у справі, прийшов до висновку про те, що вказаний акт є недостовірним, оскільки обставини, викладені у ньому, не були підтверджені в судовому засіданні особами, які його склали, а одна із свідків ОСОБА_13 пояснила, що часто бачила позивача, а на запитання представника відповідача підтвердити чи проживала позивач у квартирі спадкодавця в період зазначений в акті не змогла, крім цього, свідок ОСОБА_13 у кв. 50 лише 22.07.2017 р. Також суд першої інстанції послався на те, що із акту не вбачається в якому місці, в якій області проживала позивача, не вказано на підставі яких даних складено акт.

Апеляційний суд у складі колегії суддів звертає увагу на те, що позов подано 13.11.2017 р., тобто до набрання чинності ЦПК України 15.12.2017 р.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, у редакції, що діяла на час подачі позову, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 64 ЦПК України, у редакції, що діяла на час подачі позову, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відповідачем не спростовано належними та достовірними доказами акт від 31.10.2017 р., крім цього, особи, які склали та підписали цей акт були судом допитані, викладені обставини перевірені, суд вказав, що свідок ОСОБА_13 підтверджує той факт, що часто бачила позивача, факт реєстрації цього свідка у квартирі № 50 не впливає на достовірність обставин, які викладені в акті комісією та нею засвідчені, крім цього, виходячи із зазначення в акті назви вулиці, номера будинку та номера квартири, можна зробити висновок про те, що в акті вказана саме спірна квартира, тому відсутні підстави вважати вказаний акт від 31.10.2017 як неналежний та недостовірний доказ.

Крім цього, суд першої інстанції, аналізуючи в якості доказу, наданого позивачем на підтвердження підстав позову, довідку КЖРЕП №1 від 02.11.2017 року за підписом директора КЖРЕП №1 та паспортиста, засвідчену мокрою печаткою, яка видана на ім»я ОСОБА_16 про те, що остання не зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно акту, складеного та підписаного сусідами, проживає без реєстрації, прийшов до висновку про те, що у довідці неправильно вказано прізвище позивача ОСОБА_16, тому ця довідка не є належним доказом.

По справі вбачається, що відповідачем ця довідка не спростована, не відкликана, підписана посадовими особами КЖРЕП №1 та засвідчена мокрою печаткою, допущена помилка у прізвищі позивача є формальною, тому довідка є належним та допустимим доказом.

Згідно ч.1,2 ст. 95 ЦПК України, яка дія на час ухвалення судового рішення, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Крім цього, по справі вбачається, що 27.11.2017 р. за підписом міського голови Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання, в якому міська рада повідомляла, що розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання за спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування та додані до неї документи, не заперечує проти її задоволення, просила розглянути справу у відсутність представника міської ради та прийняти рішення з урахуванням норм ЦК України, правових позицій, викладених у постанові Пленумі ВСУ від 30.05.2008 р.№ 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та листі ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що вказує на факт визнання відповідачем позову, вивчення ним наданих позивачем до позову доказів (акту та довідки), з якими відповідач погодився, визнавав їх належними та достовірними, вказує також на обізнаність відповідача щодо судової практики у вказаній категорії справ (а.с. 30).

12.12.2017 р. до суду надійшло інше клопотання за підписом міського голови Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, в якому зазначається, що 11.12.2017 р. на ім»я міського голови надійшла доповідна записка від начальника житлового фонду виконкому, в якій викладена інформація, що ставить під сумнів аргументи позивача, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (а.с. 32). Проте, ця доповідна записка не додана до цього клопотання, перевірити судом викладену у ній інформацію неможливо.

30.01.2018 р. на адресу суду надійшло клопотання за підписом міського голови Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, в якому зазначається, що слід відрізняти «місце проживання» від «місця перебування», що копії документів, доданих до позовної заяви, вказують, що на момент смерті матері, позивач проживала і була зареєстрована в іншому житловому приміщенні, окремо від померлої (а.с. 42-43).

Крім цього, на а.с. 106 міститься ксерокопія рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.04.2012 р. у справі №2/1612/38/12 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_17 до ОСОБА_11 міської ради Полтавської області про встановлення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5, з мотивувальної частини якого вбачається, що відповідач ОСОБА_11 міська рада направила заяву до суду про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення вимог позивачів не заперечувала, тому з урахуванням позиції відповідача, який не заперечував проти позову, доведення позивачем ОСОБА_3 факту родинних відносин з померлою ОСОБА_5, поважності пропуску строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції задовольнив позов ОСОБА_3 та визначив їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлої 11.04.2005 р. строком три місяці з дня набрання рішенням законної сили, у задоволення вимог ОСОБА_17 відмовлено з підставі відсутності даних на підтвердження її родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_5

Отже, вбачається, що відповідач ОСОБА_11 міська рада у зазначеній справі у 2012 р. не заперечувала проти прийняття позивачем ОСОБА_3 спадщини після смерті матері ОСОБА_5

Проте, позивач у 2012 р. вказане рішення суду не виконала з причини втрати правовстановлюючого документа на спірну квартиру.

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_12 від 30.10.2017 р. на звернення позивача з питання спадкування майна, що належить ОСОБА_18, то нотаріус повідомив, що ОСОБА_3 не надала нотаріусу документів, що підтверджують факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, крім цього, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, оскільки ОСОБА_3 не надала нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа на квартиру, то підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса немає, заповіт не посвідчувався, для вирішення порушених питань можливо звернутися до суду (а.с. 15).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на наступне. Позивачем пред»явлено позов до ОСОБА_11 міської ради, проте вбачається, що до грудня 2017 р. по суті був відсутній спір про право між сторонами, відповідачем визнавався позов. Спірна квартира є приватною власністю особи, яка померла у квітні 2005 р., тобто є об»єктом приватного житлового фонду, до цього часу ОСОБА_11 міська рада не скористалася правом визнання цієї квартири відумерлою спадщиною.

Глава 6 ЖК України визначає правила користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, зокрема, згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 154 ЖК України виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів здійснюють контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку проте, що судом першої інстанції неповно з»ясовано фактичні обставини справи, які мають значення для справи, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, судом першої інстанції неправильно дана правова оцінка доказам, позивачем доведено факт спільного проживання з матір»ю на час її смерті у спірній квартирі, втрата правовстановлюючого документа на квартиру є підставою для звернення до суду з відповідним позовом, судом залишено поза увагою факт визнання відповідачем понад 10 років після смерті спадкодавця права позивача на спадкування, відповідач не заявляв про своє право на спірну квартиру, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, отже інші спадкоємці відсутні, тобто відсутній між ними спір про спадкове майно, позов є доведеним та підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд у складі колегії суддів приймає до уваги прохання позивача не стягувати в разі задоволення позову з відповідача понесені судові витрати, що є правом позивача.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.1,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,3, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 жовтня 2018 року- скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка народилася у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, із ОСОБА_5, померлою 11 квітня 2005 року, за адресою АДРЕСА_7, на час відкриття спадщини ОСОБА_19, померлої 11 квітня 2005 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_19, померлої 11.04.2005 року, на квартиру за адресою АДРЕСА_8.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2019 року.

СУДДІ: Дорош А.І. Триголов В.М. Панченко О.О.