ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Харків

справа № 626/2490/18

провадження № 22-ц/818/2371/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Кругової С.С.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О. ,

Учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь»,

представник відповідача - Кадун Петро Вікторович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» про розірвання договору оренди землі в зв`язку зі зміною власника,

за апеляційною скаргою Кадун Петра Вікторовича, який діє в інтересах Приватного аграрного орендного підприємства «Промінь» на рішення Краснограського районного суду Харківської області від 31 січня 2019 року, ухвалене суддею Дудченко В.О., в залі суді в м. Красноград,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАОП «Промінь.

В обґрунтування позову зазначив, що 22.12.2016 року він став власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 6,1528 га, що розташована на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області, яку він успадкував за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Успадкована земельна ділянка відповідно до договору № 553 від 01.11.2006 року, укладеного з ОСОБА_2 , перебуває в оренді ПАОП "Промінь", строком на 25 років. Він має намір, як новий власник, самостійно використовувати земельну ділянку і отримувати дохід, так як сума орендної плати є недостатньою і не відповідає його потребам. Договором оренди, а саме п.14.5 договору, передбачено підстави розірвання договору у зв`язку з переходом права власності на дану земельну ділянку до другої особи. У зв`язку з тим, що право власності на земельну ділянку перейшло до нього 22.12.2016 року, а подальше використання земельної ділянки на умовах, запропонованих ПАОП "Промінь" є невигідним.

Позивач просить розірвати договір оренди землі від 01.11.2006 року за №553, який укладений між ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь» і зареєстрований 23.03.2007 року за №49, строком на 25 років, на земельну ділянку загальною площею 6,1528 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_2 відповідно до державного акту НОМЕР_2 , виданого 22.08.2001 року.

Рішенням Краснограського районного суду Харківської області від 31 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Розірвано договір оренди земельної ділянки № 553 від 01.11.2006 року, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 6,1528 га, призначеної для ведення товарного сільсь-когосподарського виробництва, яка розташована на території Кобзівської сільської ради Крас-ноградського району Харківської області, укладений між ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь», який зареєстровано 23 березня 2007 року за №49 Красноградським районним відділом Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при державному комітеті України по земельних ресурсах».

В апеляційній скарзі Кадун П.В. який діє в інтересах Приватного аграрного орендного підприємства «Промінь» просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме з 23.06.2010 року ніяких дій щодо реєстрації права на вказану земельну ділянку не вчиняв, погоджувався з умовами договору оренди земельної ділянки від 01.11.2006 року, отримував вчасно орендну плату, але ніяких дій щодо оскарження свого порушеного права не здійснював. Також судом не було взято до уваги, що з моменту отримання свідоцтва про спадщину позивачу стало відомо про порушення його прав. Таким чином строк для звернення позивача із таким позовом до суду сплинув 24.06.2013 року, проте позивач звернувся до суду із позовом лише 18.12.2018 року. Вказані обставини є підставою для відмови у позові відповідно до ч.4 ст. 267 ЦПК України.

ОСОБА_1 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Відзив мотивований тим, що посилання апелянта на те, що сплинув строку позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом є необґрунтованими, оскільки право власності на земельну ділянку №553 позивач зареєстрував лише 22.12.2016 року, як було вірно встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАОП "Промінь" 01.11.2006 року був укладений договір оренди земельної ділянки № 553 , кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 6,15 га, що розташована на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області (а.с.9-11).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її майно успадкував за заповітом її син ОСОБА_1 , який 23.06.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку (а.с.7).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно своє право власності на земельну ділянку позивач зареєстрував 22.12.2016 року (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 , як новий власник земельної ділянки, зазначає, що бажає розірвати з ПАОП «Промінь» договір оренди його земельної ділянки, та просить повернути йому земельну ділянку до 01.11.2018 року в стані придатному для використання, так як його не задовольняє розмір орендної плати і він бажає самостійно обробляти земельну ділянку, про що він звернувся до ПАОП «Промінь» із відповідною заявою 16.10.2018 року (а.с.12).

Згідно з п.1.1 договору оренди орендодавець надає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку.

Відповідно до п.3.1 договір укладено сторонами на 25 років, починаючи з дня його державної реєстрації.

Пунктом 14.5 Договору оренди земельної ділянки передбачено, що підставою для зміни або розірвання договору є перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним Кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статті 1вказаного Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У пункті «б» частини першої статті 90ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.

Відповідно до положень статті 627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 31ЗК України визначено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на те, що умовами договору оренди передбачено, що перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи є підставою для розірвання договору, правильним є висновок суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог.

Судова колегія не приймає доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України).

За нормами ст. 15 ЦК України та ст.3ЦПК України кожна фізична особа має право звернутись до суду виключно за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав,

З матеріалів справи вбачається, що позивач своїм правом на розірвання договору оренди скористався 16.10.2018 року, звернувшись із відповідною заявою до ПАОП "Промінь".

Між тим, відповідач продовжив користуватися спірною земельною ділянкою, чим порушив права позивача.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати строк позовної давності таким, що сплив.

Відповідач вказує, що позивач з часу смерті спадкодавця отримував орендну плату за договором, однак належних та допустимих доказів цього суду не надано.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Кадун Петра Вікторовича , який діє в інтересах Приватного аграрного орендного підприємства «Промінь» - залишити без задоволення.

Рішення Краснограського районного суду Харківської області від 31 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

С.С. Кругова