Справа № 419/939/19
Провадження № 2/419/340/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря Московченко О.В..,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В

03 квітня 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про стягнення боргу за договором позики.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до договору позики від 17.02.2017 року відповідач отримав позику 1500 доларів США, з кінцевим терміном повернення не пізніше ніж 01.05.2018 року. У випадку не повернення суми боргу готовий оплатити в подвійному розмірі. Зобов`язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконав. На неодноразові звернення до позивача як телефоном так і поштовими відправленнями, останній не повернув борг. У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 81572 гривні 60 копійок. Вказана сума була розрахована станом на 02.04.2019 року згідно офіційного курсу гривні до долара США, встановлений Національним банком України за 100 доларів США, яка становить при розрахунку 3000 доларів х 2719,0867 = 81572,60 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що договір позики був власноручно написаний та підписаний ОСОБА_3 без будь-якого тиску та погроз на нього зі сторони позивача чи інших осіб. При цьому зазначив, що останній раніше працював у нього, але договір позики був заключений після його звільнення.

Представник позивач наполягав на задоволенні позову, оскільки у позивача наявний оригінал договору - розписки, твердження відповідача про те, що він підписував та складав під тиском спростовує.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що договір позики був укладений під тиском на нього, грошей він фактично не отримував. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 08.04.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 06.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі на 09.00 годин 27.05.2019 року.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 27.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті на 10.00 годин 31.05.2019 року.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Відповідно до договору позики від 17.02.2017 року, ОСОБА_3 отримав 1500 доларів США, з зобов`язанням повернення грошових коштів не пізніше 01.05.2018 року та при невиконанні строку повернення, виплатити борг в подвійному розмірі (а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.

Відповідно до ч. 1. ч 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суд встановивши правову природу такої розписки з наданням оцінки наявності обов`язкових її елементів відповідно до положень статей 1046, 1047, 1049 ЦК України та з урахуванням правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах суду №6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року, №6-1662цс17 від 18 жовтня 2017 року, №6-996-цс17 від 13 грудня 2017 року, Верховного Суду №61-880св17 від 23.01.2018 року, дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача грошові кошти за розпискою від 17.02.2017 року у сумі 40,786 (сорок тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 30 копійок).

Доказів протиправної поведінки позивача до суду не надано.

У зв`язку із тим, що ст. 1050 ЦК України чітко врегульовано наслідки порушення договору позики суд вважає не обґрунтованим вимогу щодо стягнення, заборгованості у подвійному розмірі.

Крім цього враховуючи, що позивачем не ставиться питання щодо стягнення відсотків, неустойки за несвоєчасне повернення позики судом вказане питання не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 524, 526, 533, 611, 625, 1046 - 1050 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 95, 141, 263, 265, 272, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , ідн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_2 , ідн. суму боргу у 40,786 (сорок тисяч сімсот вісімдесят шість грн. 30 коп) .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , ідн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_2 , ідн. суму судового збору у розмірі 407 гривень (чотириста сім грн. 50 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Б. Мартинюк

Повний текст рішення виготовлено 05.06.2019 року.