Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 629/4298/17

провадження № 61-40256св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року у складі головуючого-судді Ткаченко О. А. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2018 року у складі суддів: Хорошевського О. М., Кіся П. В., Кружиліної О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 05 березня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 50002938, згідно з яким відповідач отримала кредит для придбання автомобіля в розмірі 226 524,42 грн строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою, у забезпечення якого між сторонами 06 березня 2012 року було укладеного договір застави, предметом якого є автомобіль марки VW, модель Passat B7, 2011 року випуску, заставною вартістю 348 499,15 грн.

Через систематичне невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, відповідачу було надіслано вимогу щодо дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати заборгованості, яка ОСОБА_1 виконана не була, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко О. М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення загальної суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 235 927,62 грн. За результатами виконавчого провадження та реалізації предмета застави, кредитору в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором було перераховано 147 563,32 грн.

У зв`язку з несплатою усієї суми заборгованості у травні 2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» стягнуто суму кредиту в розмірі 218 226,75 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 600,12 грн, збитки в розмірі 11 339,64 грн та 45 304,88 грн суми штрафу.

Посилаючись на невиконання вказаного рішення суду та непогашення відповідачем заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, ТОВ «Порше Мобіліті» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь відсотки за користування кредитними коштами за період з 26 квітня 2014 року до 29 вересня 2017 року в сумі 449 639,14 грн та 3% річних за період з 07 листопада 2014 року до 29 вересня 2017 року в розмірі 43 452,57 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 3% річних в розмірі 23 771,86 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає йому право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, й унеможливлює нарахування та отримання відсотків за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» залишено без задоволення, рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2018 року ТОВ «Порше Мобіліті» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не застосували положення статей 611, 1054 ЦК України та неправильно застосували вимоги статей 526, 599, 1048 ЦК України, унаслідок чого дійшли хибного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, оскільки наявність судового рішення не припиняє зобов`язання за кредитним договором, не звільняє боржника від відповідальності й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, а також сплату боржником процентів. Крім того, кредитор має право утому числі і на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Відзивів на касаційну скаргу не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 05 березня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 50002938, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 226 524,42 грн з цільовим призначенням на придбання автомобіля марки VW, модель Passat B7, 2011 року випуску, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою.

У забезпечення кредитного договору, між сторонами 06 березня 2012 року був укладений договір застави № 50002938, згідно якого ОСОБА_1 передала в заставу ТОВ «Порше Мобіліті» автомобіль марки VW, модель Passat B7, 2011 року випуску, заставною вартістю 348 499,15 грн.

ОСОБА_1 належним чином зобов`язань за кредитним договором щодо його своєчасного й повного погашення не виконувала, у зв`язку з чим ТОВ «Порше Мобіліті» направило на її адресу вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати заборгованості з урахуванням нарахованих відсотків в загальному розмірі 213 511 грн, яка відповідачем залишена без задоволення, у зв`язку з чим 15 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко О. М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави в рахунок задоволення вимог кредитора в розмірі 233 927,62 грн, утому числі 1 947,73 грн штрафних санкцій.

За результатами виконавчого провадження та реалізації предмета застави, з урахуванням витрат на вчинення виконавчих дій та сплати виконавчого збору, позивачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було перераховано 147 563,32 грн.

У зв`язку з тим, що вказаних коштів недостатньо для погашення всієї суми заборгованості, ТОВ «Порше Мобіліті» 25 квітня 2014 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» стягнуто суму кредиту в розмірі 218 226,75 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 600,12 грн, збитки в розмірі 11 339,64 грн та 45 304,88 грн суми штрафу.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Порше Мобіліті» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь відсотки за користування кредитними коштами за період з 26 квітня 2014 року до 29 вересня 2017 року в сумі 449 639,14 грн та 3 % річних за період з 07 листопада 2014 року до 29 вересня 2017 року в розмірі 43 452,57 грн, посилаючись на невиконання вищевказаного рішення суду та непогашення відповідачем заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Отже, ТОВ «Порше Мобіліті», звернувшись у квітні 2014 року із позовом про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року № 14-318цс18, згідно якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у позивача відсутнє право стягувати проценти після закінчення строку дії кредитного договору, проте наявні підстави для застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, та правильно стягнув з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 23 771 грн 86 коп. у межах строку позовної давності.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на засадах верховенства права, є законними та обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Порше Мобіліті» щодо неприпинення зобов`язання за кредитним договором та наявність у кредитора права на отримання штрафних санкцій, а також сплату боржником процентів, зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судами першої та апеляційної інстанцій та не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко