Справа № 697/141/14-ц
Провадження № 4-с/697/4/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря Дрянової Н.В.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника Гончарука А.В.

державного виконавця Шамсутдінової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Каневі, Черкаської області скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шамсутдінової Ю.В., -

в с т а н о в и в:

08.05.2019 ОСОБА_1 звернувся в Канівський міськрайонний суд із скаргою на дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Шамсутдінової Ю.В. Вимоги скарги обґрунтовував тим, що згідно виконавчого документу у справі №697/141/14-ц виданого Канівським міськрайонним судом Черкаської області, 15.04.2019 старшим виконавцем Канівського МР ВДВС ГТУЮ у Черкаській області винесено наступні постанови: постанову про встановлення тимчасового обмеження його у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, постанову про встановлення обмеження боржника у праві полювання, постанову про встановлення обмеження у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, а також винесено 16.04.2019 постанову про накладення штрафу.

18.04.2019 лист в якому містилися вище перелічені оскаржувані постанови від 15.04.2019 було отримано його батьками за його фактичним місцем реєстрації. В зв`язку з тим, що він працює поза межами Канівського району та проживає окремо від батьків, ним зазначені постанови державного виконавця було отримано по приїзду в м.Канів 26.04.2019.

Про існування постанови про накладення штрафу від 16.04.2019 він дізнався лише 26.04.2019, після того як в результаті особистої зустрічі з державним виконавцем, отримав ідентифікатор доступ до виконавчого провадження після чого йому стало об`єктивно відомо про рух у виконавчому провадженні.

Вважає, що діями старшого державного виконавця під час виконання судового рішення порушено його права та свободи. Так, дійсно існує виконавчий лист №697/141/14-ц, виданий 01.04.2014 Канівським міськрайонним судом про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Протягом періоду з квітня 2014 року по листопад 2016 року за обставин анексії АР Крим, він не міг виконувати дане рішення, оскільки стягувач постійно проживала в АР Крим. Він кожного місяця протягом двох років сплачував аліменти, але всі суми коштів поверталися на його рахунок у зв`язку з відсутністю будь-якої співпраці банківських установ держави Україна та Російської Федерації в АР Крим. У листопаді 2016 року стягувач переїхала проживати на материкову частину України, і одночасно передала на виконання до Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зазначений виконавчий лист. Державним виконавцем Кизим Ю.О. було відкрито постановою від 04.11.2016 виконавче провадження №52810771, та проведено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за цей період, який на той час склав близько 30,000 грн. Вже з січня 2016 року і по даний час він повністю виконував вимоги щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, заборгованість по сплаті аліментів за період з березня 2014 по січень 2016 років складає близько 25000,00 грн. Вважає, що старший державний виконавець Канівського МР ВДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_2 В. при винесені оскаржуваних постанов допустила помилку, оскільки законодавцем заходи відповідного примусу щодо боржника за невчасну сплату аліментів введено в законну дію лише з 06.02.2018 згідно Закону № 2234-ІІI від 07.12.2017. Просить суд поновити йому строк на подання скарги пропущений з поважних причин, визнати дії виконавця, що полягають у винесенні оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження протиправними, скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15.04.2019, постанову про встановлення обмеження боржника у праві полювання від 15.04.2019, постанови про встановлення обмеження у праві виїзду за межі України від 15.04.2019, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.04.2019, постанову про накладення штрафу від 16.04.2019, як незаконні.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гончарук А.В., який діє на підставі ордеру серії ЧК № 102229 від 20.05.2019 (а.с.111) у судовому засіданні скаргу підтримали, пояснили, що у скаржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір яких перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, а також сукупний розмір яких перевищує суму відповідних платежів за два роки, тому просять скаргу задовольнити.

Старший державний виконавець Канівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Шамсутдінова Ю.В. у судовому засіданні скаргу не визнала, надала до суду відзив на скаргу (а.с.114,115) в якому вказала, що скаржником пропущено строк звернення на оскарження постанов державного службовця без поважних причин, заборгованість скаржника зі сплати аліментів на момент винесення оскаржуваних постанов значно перевищувала сукупний розмір відповідних платежів за чотири місяці, а саме становила 28088,13 грн., просить у задоволенні скарги відмовити у зв`язку з відсутністю її протиправних дій.

Вислухавши думку сторін, представника скаржника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається та зазначено, зокрема, самим скаржником ОСОБА_1 , що оскаржувані постанови старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області надіслано листом за місцем реєстрації проживання боржника, а саме АДРЕСА_1 , які отримано 18.04.2019, що підтверджується копіює повідомлення про відстеження поштових відправлень, де зазначено, що відправлення «вручено одержувачу особисто» (а.с.96).

Із змісту заяв ОСОБА_1 від 05.05.2014, 26.04.2016, 23.05.2016, які є в матеріалах цивільної справи №697/141/14-ц (а.с.74,75,87) вбачається, що адресою проживання скаржника є АДРЕСА_1 .

Скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця надійшла до суду 08.05.2019 вх.№4794, що підтверджується штампом суду (а.с.88), але враховуючи направлення скаржником скарги поштою, то днем звернення зі скаргою необхідно вважати 07.05.2019, що відповідає даті на конверті.

Отже, з дня отримання оскаржуваних постанов 18.04.2019 скаржник до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця звернувся на 19-ий день, тобто з пропуском установленого статтею 449 ЦПК України строку.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Положення ЦПК України, який набрав чинності з 15.12.2017, щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення передбачають вчинення таких дій у строки, що обчислюються не в робочих, а календарних днях.

Розділом VII ЦПК України встановлений судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема ст. 447, 448 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07.07.1998 № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: «Термін «дні», якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

З огляду на встановлений статтею 122 ЦПК України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк підлягає обчисленню в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ЦПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Таким чином, існують два законодавчі акти однакової юридичної сили, які встановлюють неоднаковий строк для оскарження дій державного виконавця щодо виконання судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, законів України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, за змістом цієї норми при здійсненні судочинства загальний суд керується положеннями ЦПК України, а не Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

ЦПК України регулює порядок оскарження саме до загального суду дій державного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами ЦПК України судового рішення та з його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі VIІ цього Кодексу «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів. Так, відповідно до частини третьої статті 74 зазначеного Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів. Так, у частині першій статті 3 цього Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється ДВС, перераховано: виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішення (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (пункти 3-9).

Таким чином, стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 447-449 ЦПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Аналогічний правовий підхід викладено у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №920/149/18.

У даній справі скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із пропуском десятиденного строку, встановленого пунктом «а» частини першої статті 449 Цивільного процесуального кодексу України, який є основним нормативним актом, який регулює здійснення судочинства загальними судами і відповідно визначає процесуальний порядок звернення з такими скаргами та їх розгляду судом.

За правилами статей 120, 122 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно із ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Твердження скаржника та його представника про, те що ОСОБА_1 отримав оскаржувані постанови державного виконавця лише 26.04.2019, суд оцінює критично, оскільки матеріалами справи не підтверджено та стороною у справі не надано суду належних на те доказів.

Скаржником ОСОБА_1 причиною поважності пропуску строку на звернення до суду зі скаргою зазначено його перебування за межами м. Канева на роботі, але жодних доказів на підтвердження цьому не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини пропуску заявником строків для звернення зі скаргою на дії державного виконавця є неповажними, а тому у поновленні строку для подання скарги на дії державного виконавця необхідно відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне залишити скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шамсутдінової Ю.В. без розгляду.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст.81, 120, 122, 126, 127, 260, 447-449 ЦПК України, ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження", суддя -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання скаржника ОСОБА_1 про поновлення строк для подання скарги на дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шамсутдінової Ю.В. відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шамсутдінової Ю.В. залишити без розгляду, у зв`язку з пропуском строку для її подання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 24 травня 2019 року.

Головуючий О . М . Льон