Справа № 344/3422/18
Провадження № 2/344/973/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

27.09.2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобов`язання вчинити дії, в обґрунтування якого зазначили, що 30.08.1993 р. на сім`ю Личак в складі 4-х осіб було видано ордер на право зайняття кімнат №№ 65-66 в гуртожитку по АДРЕСА_1 . 31.03.1995р. було видано ордер на кімнати 5-6 в даному гуртожитку. Рішенням Івано-Франківського МВК № 221 від 22.06.2004р. ДП МОУ «63-й КЗЗ» видано дозвіл на переобладнання приміщень гуртожитку по АДРЕСА_1 . Рішенням від 23.10.2006 р. спільного засідання адміністрації та профкому заводу займані позивачами кімнати розприділені сім`ї ОСОБА_5 Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.11.2008 р. по цивільній справі №2-193/2008 рішення профкому та адміністрації в частині п.2 протоколу від 23.10.2006 р., а саме в частині включення в список кандидата на отримання квартири АДРЕСА_2 , визнано недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Івано- Франківської області від 10.02.2009р. рішення Івано-Франківського міського суду від 28.11.2008р. залишено без змін. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28.02.2007р. по справі № 2- 1118/2007р. в порядку забезпечення позову накладено заборону на проведення реконструкцій в гуртожитку та зупинено виконання оскаржуваного рішення. Однак такі реконструкції проводились і внаслідок чого була змінена нумерація кімнат, перекрито доступ до користування житловими кімнатами, що призвело до порушення прав позивачів та стало підставою для звернення до суду. Здійсненими реконструкціями змінено технічний стан житла, а саме: влаштовано стінові перегородки, перебудовано спільний коридор та санвузол, змінено інженерні мережі тощо. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.01.2010р. у цивільній справі №№ 2-288/2010 р. задоволено позов позивачів до ДП МО України «63-й КЗЗ» про усунення перешкод в користуванні позивачам житловими кімнатами на 9-му поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 , які внаслідок проведеної реконструкції складають цілісну квартиру №31 (тобто реконструйовані кімнати 131-132). Вказане рішення суду набрало законної сили 05.02.2010р. і звернуто до виконання постановою ДВС про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2010р. Крім того, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05.08.2010р. було роз`яснено рішення Івано-Франківського міського суду від 25.01.2010р. Зокрема, роз`яснено, що слід забезпечити доступ членам сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .. ОСОБА_3 в реконструйовані житлові кімнати на 9-му поверсі в гуртожитку по АДРЕСА_1 , які складають квартиру № 31 (зараз внаслідок зміни нумерації квартир присвоєно номер 57).

12 грудня 2013 року П`ятою секцією ЄСПЛ було винесено рішення у «Малахова та інші проти України» (заява №35995/09 та 249 інших заяв), до якого приєднано і заяви ОСОБА_3 №18822/11, ОСОБА_1 . №18948/11 АДРЕСА_3 . Суд вирішив виплатити на користь заявників по 2000 (дві тисячі сатисфакції та зобов`язав Україну у тримісячний термін виконати рішення Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2010р. у справі 288/2010 р.

У зв`язку з неможливістю відновити порушені права сім`ї Личак, позивачі змушені звернутись до суду з ще одним позовом. У провадженні Івано-Франківського міського суду перебувала справа № 0907/17084/2012 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про переселення, відшкодування моральної шкоди, видача ордеру. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 року у межа справи позовні вимоги було задоволено частково, зобов`язано Івано-Франківський міський виконавчий комітет видати сім`ї ОСОБА_2 складом 4 особи на житлову площу квартири АДРЕСА_2 . Рішення вступило в законну силу 07.10.2013 р., та не було скасованим, на виконання рішення було отримано виконавчі листи, які у встановленому порядку передано на виконання органам Державної виконавчої служби. Проте, рішення суду до цього часу не було виконаним з вини виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. За час розгляду справи судами вищих інстанцій та невиконано судового рішення, виконкомом ІФМР було умисно змінено нумерацію квартир у будинку. Рішення суду у справі № 0907/17084/2012 стосується квартири АДРЕСА_4 . Із матеріалів справи вбачається, про яку квартиру йде мова, яка її площа та місце знаходження, а також відомо, шо цю квартиру незаконно займає сім`я ОСОБА_6 без будь-яких дозвільних документів. У мотивувальній частині рішення чітко досліджено, про яку саме житлову площу йде мова. Проте, наразі вказаній квартирі присвоєно номер 57. Тобто, квартира, про яку йде мова у рішенні Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 р. у с №0907/17084/2012, зараз має інший номер. Саме цією обставиною маніпулюють посадовці виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради при відмові у наданні ордеру на спірну квартиру. Виконавчим комітетом вказується, що квартира АДРЕСА_5 у цьому ж будинку надана за іншим рішенням суду ОСОБА_7 , а тому не може бути наданою сім`ї ОСОБА_8 . Рішення суду щодо ОСОБА_7 було винесене вже після зміни нумерації, яка є актуальною на даний час. При цьому, виконавчий комітет не видає ордер ні на квартиру АДРЕСА_5 , ні на квартиру АДРЕСА_6 із вказаних осіб - ні АДРЕСА_7 , ні сім`ї ОСОБА_9 . Виконавчий комітет, при цьому, не враховує ні факт зміни нумерації, про який виконавчому комітету відомо, ні факту різних площ квартир. Площа квартири, що підлягає наданню ОСОБА_7 , є двокімнатною. Квартира, на яку слід видати сім`ї Личак, є трикімнатною, має площу 84,6 м2. Тобто,квартири є різними і за кількістю кімнат, і за площею, і за поверховістю. Проте, виконавчому комітету відомо, що зміна нумерації відбулась внаслідок затягування виконання судового рішення та надання безпідставних відмов у видачі ордеру на квартиру за рішенням суду і більше того, відомо, про яку квартиру йде мова у кожному конкретному випадку. Так, згідно із нумерацією квартир у будинку АДРЕСА_1 , встановленою на даний час, ОСОБА_7 слід видати ордер на квартиру АДРЕСА_8 . а сім`ї Лнчак слід видати ордер на квартиру АДРЕСА_9 . На даний час після численних заяв, скарг, а також контролю з боку Урядового уповноваженого з прав людини, виконавчим комітетом ІФМР було видано ордер, проте без всіх обов`язкових реквізитів та на квартиру АДРЕСА_2 (за попередньою нумерацією). Тобто, рішення суду не виконане, а виконком відмовляється внести до ордеру всі необхідні дані для зайняття житлового приміщення, внаслідок чого порушуються права законних жильців квартири АДРЕСА_10 . При цьому, виконкому відомо, що нумерація квартир була змінена, оскільки наведена обставина неодноразово доводилась до відома заявами позивачів, досліджувалась судами. Більше того, виконавчий комітет як управитель майна територіальної громади загалом та житлового фонду зокрема, повинен бути обізнаний про факти зміни нумерації будинків, які перебувають в розпорядженні виконкому. Сім`я Личак, яким було законно виділено житлові приміщення на 9 поверсі будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 84,6 м2, житловою площею 56 м2, у кількості три житлових кімнати, санвузол, балкон, кухня, коридор, які на разі складають цілісну квартиру №57, не може вселитись у вказані приміщення через невидачу ордеру. Ордер не видається ні за умови наявності судового рішення на квартири, ні за умови наявності інших судових рішень, дотично пов`язаних з обставинами справи. Виконком грубо порушує право сім`ї Личак на житло, а отже позивачі важають, що такими діями позивачам було завдано моральну шкоду, оскільки сім`я ОСОБА_8 спільно добивалась, щоб кімнати гуртожитку, розміщеного у будинку АДРЕСА_1 , ( реконструйовані в окремі житлові квартири). Після подолання бюрократичних процедур, коли кімнати, раніше зайняті сім`єю Личак були реконструйовані в квартиру, сім`я Личаків не змогла туди заселитись. З цього часу, попри наявність всіх підстав для проживання в цій квартирі, сім`я ОСОБА_8 була змушена проживати у чужих квартирах та шукати прихистку в родичів. Наразі, сім`я змушена проживати у матері ОСОБА_1 , тіснитись у невеликій квартирі та не мати можливостей для самостійного проживання. При цьому, внаслідок протиправних дій виконавчого комітету ІФМР щодо ухилення від виконання судового рішення, а також умисної зміни нумерації квартир, була створена ситуація, внаслідок якої сім`я ОСОБА_8 була позбавлена права на житло. За цей час, члени сім`ї втратили нормальний сон, перебували у стані сильного душевного хвилювання, були змушені постійно звертатись до судів, правоохоронних органів, втратили нормальні соціальні зв`язки. Захист порушених прав вимагає постійного відволікання від роботи, явки у судові засідання та до правоохоронних органів, написання та підписання заяв, скарг, клопотань. Внаслідок цього позивачі перебувають у стані стресу. Все вищевказане свідчить про заподіяння позивачам моральної шкоди, яка оцінюється у 10660 (сто шість тисяч шістдесят) грн. та повинна бути стягнута на користь позивачів з виконкому ІФМР.

Ухвалою суду від 25.01.2018 року провадження по справі закрито за клопотанням представника відповідача на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що в липні 2017 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було видано ордер на квартиру АДРЕСА_2 сім`ї Личак.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.04.2018 року ухвалу Івано-Франківського міського від 25.01.2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, дану постанову постановою Верховного Суду від 13.12.2018 року залишено змін (том. 2, а.с.122-123, 144-146).

19.03.2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, в якому просили суд скасувати п. 1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.07.2017 р. №542 «Про житлові питання» про видачу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ордеру на житлову площу в квартирі АДРЕСА_2 та визнати недійсним ордер на житлове приміщення від 12.02.2018 р. серії НОМЕР_1 , виданий на підставі рішення виконанчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.07.2017 р. №542 «Про житлові питання», стягнути з виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 31660 (тридцять одна тисяча шістсот шістдесят) грн. моральної шкоди, ОСОБА_2 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, ОСОБА_4 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, ОСОБА_3 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, а загалом 106660 (сто шість тисяч шістсот шістдесят) грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представником відповідача зазначалося, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 серпня 2013 року по справі №0907/17084/2012, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Івано- Франківської області від 07 жовтня 2013 року, задоволено частково позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ДП «Івано-Франківського КЗЗ», Івано-Франківського МВК про переселення, відшкодування моральної шкоди, видачу ордеру. Зобов`язано Івано-Франківський МВК видати сім`ї ОСОБА_2 складом 4 особи ордер на житлову площу квартири АДРЕСА_2 . Івано-Франківським міським судом 03.02.2015 року видано 4 виконавчі листи про зобов`язання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради видати сім`ї ОСОБА_2 складом 4 особи ордер на житлову площу квартири АДРЕСА_2 . Згідно, резолютивної частини рішення від 14.08.2013 року зобов`язано виконавчий комітет міської ради надати ордер на квартиру АДРЕСА_2 . Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звертався до Івано- Франківського міського суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 року по справі №0907/17084/2012 про видачу ордера на квартиру АДРЕСА_2 сім`ї ОСОБА_2 складом сім`ї 4 особи. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19.02.2016 р. по справі №0907/17084/2012 в задоволенні заяви виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення способу і порядку виконання - відмовлено. А також, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звертався до Івано- Франківського міського суду з заявою про роз`яснення рішення Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 року по вищевказаній справі. Однак, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05.02.2016р. в задоволенні заяви виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про роз`яснення рішенні Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 року - відмовлено. Враховуючи вище викладене, а також вимоги ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання, виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було виконане рішення Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 року, відповідно до його резолютивної частини. 27.07.2017р. виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 14.07.2013р. прийняв рішення № 5-1 «Про житлові питання» згідно якого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . ОСОБА_4 видано ордер на житлову площу в квартирі АДРЕСА_2 . Щодо позовної вимоги про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним, то у відповідності до ст. 59 Житлового кодексу України, законодавець визначив чіткий перелік випадків визнання ордеру на жиле приміщення недійсним. Крім того, посилання позивачів на постанову Ради Міністрів УРСР « Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу» від 30.04.1985 №186, яким затверджена форма ордеру на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу є безпідставним. Оскільки будинок №5 на вул. Нова Івано-Франківську не має статусу будинку, який зазначений в зазначеній постанові. Отже, не внесення певних відомостей до ордера, з урахуванням положень ст. 59 Житлового кодексу України, не є підставою для визнання ордера недійсним. Виходячи з аналізу законодавства щодо визнання недійсним ордеру на житлове риміщення, доводи наведені в позовній заяві не відносяться до переліку таких підстав. ІЦодо стягнення моральної шкоди, рорядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п.3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у в`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі ітелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих в`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності оов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Проте позивачами не обгрунтовано наявність такої шкоди та заявлений ним розмір моральної шкоди, не доведено наявність складу цивільного правопорушення для застосування такого способу захисту.

Ухвалою суду від 05.06.2018 року позовні вимоги позивачів об`єднано в одне провадження.

Позивачами надано відповідь на відзив, в якому зазначили, що виконавчий комітет чітко знав про яку квартиру йдеться мова, що підтверджується матеріалами справи. Ще у 2016 році суд при відмові у визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, чітко вказав на яку квартиру слід видати ордер. Саме видача ордеру на квартиру АДРЕСА_6 за новою нумерацією і є повним виконанням рішення суду, а тому просили позов задовольнити.

11.07.2018 року позивачами було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просили скасувати п. 1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.07.2017 р. № 542 «Про житлові питання» про видачу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ордеру на житлову площу в квартирі АДРЕСА_2 та визнати недійсним ордер на житлове приміщення від 12.02.2018 р. серії НОМЕР_1 , виданий на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.07.2017 р. №542 «Про житлові питання», зобов`язати виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради видати сім`ї Личак у складі 4-х осіб ордер на житлову площу квартири АДРЕСА_5 , нумерація якої змінена на АДРЕСА_11 АДРЕСА_1 , що складається із трьох житлових кімнат, балкону, кухні, коридору та санвузла, житловою площею 56 кв.м., загальною площею 84,6 кв.м. Стягнути з виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 31660 (тридцять одна тисяча шістсот шістдесят) грн. моральної шкоди, ОСОБА_2 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, ОСОБА_4 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, ОСОБА_3 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, а загалом 106660 (сто шість тисяч шістсот шістдесят) грн. моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідача.

13.11.2018 року позивачі подали клопотання про закриття провадження по справі в частині скасування п. 1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.07.2017 р. № 542 «Про житлові питання» про видачу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ордеру на житлову площу в квартирі АДРЕСА_2 та визнання недійсним ордер на житлове приміщення від 12.02.2018 р. серії НОМЕР_2 № НОМЕР_3 , виданий на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.07.2017 р. №542 «Про житлові питання», зобов`язати виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради видати сім`ї Личак у складі 4-х осіб ордер на житлову площу квартири АДРЕСА_5 , нумерація якої змінена на АДРЕСА_11 АДРЕСА_1 , що складається із трьох житлових кімнат, балкону, кухні, коридору та санвузла, житловою площею 56 кв.м., загальною площею 84,6 кв.м., яке ухвалою суду від 13.11.2018 року задоволено та закрито провадження по справі в цій частині.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві та просила в задоволенні позову відмовити.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заслухавши позивачів та їх представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.01.2010р. у цивільній справі №№ 2-288/2010 р. задоволено позов позивачів до ДП МО України «63-й КЗЗ» про усунення перешкод в користуванні позивачам житловими кімнатами на 9-му поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 , які внаслідок проведеної реконструкції складають цілісну квартиру №31 (тобто реконструйовані кімнати 131-132). Ухвалою Апеляційного суду від 01.02.2015 та Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2012 року рішення залишено в силі (том 1, а.с.5-8, том 2, а.с. 5-6, 8-9).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05.08.2010р. було роз`яснено рішення Івано-Франківського міського суду від 25.01.2010р., що слід забезпечити доступ членам сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .. ОСОБА_3 в реконструйовані житлові кімнати на 9-му поверсі в гуртожитку по АДРЕСА_1 . які складають квартиру № 31 (том 1, а.с.9, том 2, а.с. 7).

Як вбачається з витягу з протоколу № 4 від 01.09.2010 року було затверджено нумерацію квартир житлового будинку по АДРЕСА_1 по поверхово відповідно до технічного паспорту (том. 2, а.с.53).

Рішенням Івано-Франківської міської ради № 281-58 від 28.10.2010 року вирішено прийняти в комунальну власність територіальної громади міста і передати на баланс ЖЕО-6 житловий будинок на АДРЕСА_1 , АДРЕСА_12 площею 1980,3 кв.м., загальною площею 4875,30 кв.м., який належить ДП МОУ «63 КЗЗ» (том. 2, а.с.55).

Рішенням суду від 29.11.2012 року визнано недійсним протокол № 68 від 16.02.2009 року профспілкового комітету адміністрації Державного підприємства МОУ «63 КЗЗ» про надання сім`ї Личак з 4-х чоловік житлового приміщення з окремою кухнею та санвузлом № АДРЕСА_13 на 3-му поверсі гуртожитку ДП МОУ «63 КЗЗ» загальною площею 44,1 кв.м., житлова площа 22,2 кв.м. та надання сім`ї Гловчук з 4-х чоловік квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_14 кв.м. на 9-му поверсі гуртожитку ДП МОУ «63 КЗЗ» (том 1, а.с.10, том. 2 а.с.10).

Рішенням суду від 29.03.2013 року визнано недійсним протокол профкому та адміністрації Державного підприємства МОУ «63 КЗЗ» № 5 від 06.09.2010 року в частині затвердження квартиронаймачів згідно затвердженої нумерації затвердженої на профкомі 01.09.2010 року, яким ОСОБА_2 розподілено кімнати 301-303 на 3-му поверсі площею 35,2 кв.м., квартиронаймачу ОСОБА_5 кімната 57 (квартира з попереднім номером № АДРЕСА_5 ) на 9-му поверсі заг. площею 84,6 кв.м. (том 1, а.с.11-13, том 2, а.с. 11-13).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 року зобов`язано Івано-Франківський міський виконавчий комітет видати сім`ї ОСОБА_2 складом 4 особи на житлову площу квартири АДРЕСА_2 , яке ухвалою Апеляційного суду залишено без змін (том. 1, а.с. 14-21, том. 2, а.с. 14-19).

Рішенням Івано-Франківської міської ради № 1492-47 від 14.08.2014 року вирішено будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 4875,3 кв.м., який належить ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» передати на баланс КП «Єдиний розрахунковий центр» (том. 2, а.с. 54).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05.02.2016р. в задоволенні заяви виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про роз`яснення рішенні Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 року відмовлено (том. 2, а.с. 52).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19.02.2016р. в задоволенні заяви виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення способу і порядку виконання рішення рішенні Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 року відмовлено (том. 2, а.с. 51).

ОСОБА_1 07.04.2017 року зверталася з запитом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання письмових пояснень щодо причин невиконання виконавчих листів на виконання рішення суду від 14.08.2013 року (том. 1, а.с.22, том. 2, а.с.22).

Як вбачається з відповіді Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою № 35/01-21/1709 від 14.04.2017 року (том. 1, а.с.23, том. 2, а.с. 23) в порядок денний чергового засідання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подано проект рішення, пунктом 4.1 якого передбачається на виконання рішення суду від 14.08.2013 ролку видати ордер на житлову площу в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 542 від 27.07.2017 року вирішено ОСОБА_10 . ОСОБА_11 ., ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 видати ордер на житлову площу в квартирі АДРЕСА_2 (том. АДРЕСА_15 , а.с.24, том. 2, а.с. 24).

Листом виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04.08.2017 року повідомлено ОСОБА_1 , що заявлені позовні вимоги, які були задоволені судом та викладені в резолютивній частині рішення не містять жодної інформації щодо загальної та житлової площі квартири, кількості кімнат, тощо. Щодо скасування нумерації квартир, оскільки відсутнє будь-яке дублювання номерів житлових приміщень, підстав для прийняття такого рішення на даний час немає (том. 1, а.с.25, том. 2, а.с. 26).

21.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з проханням видати сім`ї Личак у складі 4-х осіб ордер на житлове приміщення, у ізольованій квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_16 , в якому вказати загальну площу приміщення 84,6 кв.м., житлову площу приміщення 56 кв.м., яке складається з трьох кімнат, кухня, санвузол, коридор, балкон (том. 1, а.с.26, отм. 2, а.с.27).

На заяву ОСОБА_1 від 21.08.2017 року виконавчим комітетом було надано відповідь 01.09.2017 року, що заявлені позовні вимоги, які були задоволені судом та викладені в резолютивній частині рішення не містять жодної інформації щодо загальної та житлової площі квартири, кількості кімнат, тощо (том. 1, а.с.27, том. 2, а.с. 29).

Згідно копії ордеру на житлове приміщення № 001549 ОСОБА_2 з сім`єю з 4-х осіб 27.07.2017 року видано ордер на зайняття житлового приміщення за адресою по АДРЕСА_16 (том. 2 а.с. 30).

22.03.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 46691258 про зобов`язання виконавчого комітету вано-Франківської міської ради видати сім`єї Личак складом 4 особи ордер на житлову площу квартири АДРЕСА_2 (том. 2, а.с. 88-91).

Дана постанова скасована ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.03.2019 року.

Рішенням суду від 18.12.2015 року було вирішено виселити ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з житлового приміщення квартири АДРЕСА_10 з наданням іншого житлового приміщення кімнат АДРЕСА_17 . Рішенням Апеляційного суду від 10.05.2016 року вказане вище рішення Івано-Франківського міського суду скасовано. Постановою Верховного Суду від 23.05.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було задоволено, рішення апеляційного суду від 10.05.2016 року скасовано (том. 2, а.с. 97-102).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 912 від 22.08.2018 року вирішено внести зміни до п. 1 рішення виконавчого комітету від 27.07.2017 року № 542 та викласти в редакції: « ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 видати ордер на вселення в трикімнатну квартиру АДРЕСА_18 , житловою площею 56 кв.м. Склад сім`ї 4 особи» (том. 2, а.с.106).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обгрунтування позову, позивачі зазначили, що моральна шкода полягає у тому, що за цей час, члени сім`ї втратили нормальний сон, перебували у стані сильного душевного хвилювання, були змушені постійно звертатись до судів, правоохоронних органів, втратили нормальні соціальні зв`язки. Захист порушених прав вимагає постійного відволікання від роботи, явки у судові засідання та до правоохоронних органів, написання та підписання заяв, скарг, клопотань. Внаслідок цього позивачі перебувають у стані стресу.

Позивачами не подано належних та допустимих доказів, які б вказували на заподіяння моральної шкоди щодо втрати здоров`я та не доведено як самого факту завдання їм моральної шкоди, причинного зв`язку між зазначеними фактами та відповідними негативними наслідками, які настали.

Зазначені в позовній заяві доводи позивачів, на думку суду не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачі пов`язують факт завдання моральної шкоди з невиконанням рішення суду, які не свідчать про беззаперечне завдання їм моральної шкоди та можуть бути перевірені і оскаржені у встановленому законом порядку.

За наведених вище обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 23,1167,1174 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення.

Суддя Татарінова О.А.