н/п 4-с/174/8/2019
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2019 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільногірськ цивільну справу за скаргою Комунального підприємства «Теплосервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на дії державного виконавця, заінтересовані особи Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Теплосервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернулося до суду з скаргою, вказуючи, що 13.09.2019 року ними отримана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 05.09.2019 року (ВП № 59405735), винесена державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко О.А. з виконання судового наказу № 174/328/18 виданого 06.07.2018 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплосервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 4997,29 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води та 176,20 грн. судових витрат. Вважають, що зазначена постанова винесена з порушенням норм законодавства, оскільки державний виконавець поверхнево підійшов до виконання своїх обов`язків, та не здійснив повний комплекс заходів, спрямованих на виявлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення. Зокрема матеріали виконавчого провадження не містять доказів подання запитів щодо виявлення транспортних засобів, належних боржнику цінних паперів, земельних ділянок чи прав інтелектуальної власності, не вжито заходів щодо звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належить боржнику від інших осіб, тобто державним виконавцем не вжито всіх виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документу. Крім того в постанові зазначено лише, що у боржника відсутні майно та доходи на які можливо звернути стягнення, та не зазначено, які ще заходи здійснено з метою виконання судового рішення. Просять визнати неправомірною та скасувати зазначену постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 05.09.2019 року ВП № 59405735.

КП «Теплосервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направили, надали заяву про розгляд скарги без їх участі, скаргу просять задовольнити (а.с.12)

Державний виконавець Коваленко О.А. надала заяву про розгляд скарги без її участі, у задоволення скарги просить відмовити, мотивуючи тим, що виконавчі дії по виконавчому провадженню нею проведені у повному обсязі, майно та інші доходи на які можливо було б звернути стягнення у божника відсутні. Крім того стягувач не позбавлений можливості повторно звернутись до відділу з питання відкриття виконавчого провадження по даній справі (а.с.28)

Заінтересована особа ОСОБА_1 , в судове засідання не заявилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд скарги за її відсутності не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося оскільки розгляд справи судом здійснюється за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові матеріали справи та копію матеріалів виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Згідно зі ст.1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено правові засади захисту прав стягувача, боржника у виконавчому провадженні, що полягають у можливості оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду. Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, здійснюється в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виконавець, відповідно до вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п.2 ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 451 ЦПК України зокрема визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В судовому засіданні встановлено, що 06.07.2018 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області стягувачу видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплосервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 4997,29 грн., а також судові витрати в розмірі 176,20 гривень (а.с.5), 24.06.2019 року державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко О.А., відкрито виконавче провадження з виконання вказаного наказу (а.с.17), 04.09.2019 року цим же державним виконавцем складено акт про відсутність боржника за місцем проживання (а.с. 21) та в цей же день здійснено виклик боржника до виконавця на 10.09.2019 року для надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документу (а.с. 19,20), а наступного дня - 05.09.2019 року, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.4).

При цьому у акті державного виконавця від 04.09.2019 року не зазначено за якою саме адресою нею не знайдено боржника ОСОБА_1 , не зазначено відомості про наявність чи відсутність майна боржника на яке можливо звернути стягнення, тому даний акт суд не приймає у якості допустимого доказу по справі.

До того ж, державним виконавцем в ту ж дату - 04.09.2019 року здійснено виклик боржника на 10.09.2019 року та наступного ж дня - 05.09.2019 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна та доходів у боржника, тобто рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, прийнято державним виконавцем ще до дня, призначеного боржнику для явки до відділу та надання пояснень щодо його матеріального стану та причин невиконання судового рішення.

Також, суд не приймає в якості допустимого доказу по справі, долучену до матеріалів виконавчого провадження інформацію про відсутність даних про зареєстровані за боржником транспорті засоби, оскільки ці відомості отримані виконавцем 26.09.2019 року, тобто вже після винесення 05.09.2019 року державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Крім того, з змісту наданої інформації не можливо ідентифікувати особу, щодо якої надано відповідь.

При таких обставинах та враховуючи, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, суд дійшов висновку, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена державним виконавцем Коваленко О.А. передчасно, без вжиття усіх необхідних заходів щодо встановлення місця знаходження боржника, з`ясування його матеріального становища та розшуку його майна, що, поза розумним сумнівом, є порушенням прав стягувача, тому вимоги заявника є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

На підставі ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 18, 19, 37, 74 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 258-261, 447-452 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу Комунального підприємства «Теплосервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на дії державного виконавця, заінтересовані особи Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Коваленко О.А., від 05.09.2019 р. про повернення виконавчого документу стягувачу по виконанню судового наказу № 174/328/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Теплосервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води та судових витрат, ВП № 59405735, - визнати неправомірною та скасувати.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її проголошення бути подано апеляційну скаргу в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий-суддя: А.А. Борцова