КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Ящук Т.І.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 .,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2018 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за орендну плату, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , згідно з яким просив суд: стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 солідарно на свою користь борг по оплаті за орендну плату в розмірі 53 460 грн. 82 коп., який складається з суми основного боргу - 35 890 грн. 32 коп., суми втрат від інфляції - 5 709 грн. 83 коп. та 3-х процентів річних - 11 860 грн. 67 коп. Також, позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь суму сплаченого судового збору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 01.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» та ОСОБА_6 було укладено договір №921 про оренду ліжко-місць в гуртожитку, за умовами якого відповідачу на строк з 01.11.2014 року по 31.12.2015 року було надано для тимчасового проживання 3 ліжко-місця в кімнаті АДРЕСА_1 , який АДРЕСА_2 .

В силу положень ст. 764 ЦК України, якими, в свою чергу, регламентовано умови продовження договору на той же строк, що було ним встановлено раніше, вказаний договір був продовженим до 31.12.2017 року.

При цьому, як обумовили сторони в пунктах 3, 4 вказаного договору, орендна плата одного ліжко-місця становить 498,00 грн. та має вноситись орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць.

Разом з тим, позивач вказував, що свої зобов`язання відповідачі за договором не виконують та станом на 31.10.2017 року мають заборгованість в сумі 53 460 грн. 82 грн., яка складається з суми основного боргу - 35 890 грн. 32 коп., суми втрат від інфляції - 5 709 грн. 83 коп. та 3-х процентів річних - 11 860 грн. 67 коп.

З урахуванням викладеного, а також посилаючись на порушення відповідачами вимог ст.ст. 526, 530, 810, ч.3 ст. 815 ЦК України та п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року за №208, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути вищезазначену суму з відповідачів в солідарному порядку.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.02.2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» борг по оплаті за орендну плату в розмірі 53 460 грн. 82 коп., який складається із суми боргу - 35 890 грн. 32 коп., інфляційних втрат - 5 709 грн. 83 коп., 3 % річних - 11 860 грн. 67 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат та стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» судовий збір по 800 грн. 00 коп. з кожного (а.с. 34-36).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.02.2018 року було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_7 вказує, що, суд, обчислюючи суму заборгованості за договором оренди ліжко-місць в гуртожитку, не звернув уваги на відсутність будь-яких доказів, зокрема додаткової угоди до договору, яка б підтверджувала збільшення розміру орендної плати за користування ліжко-місцем. Натомість, в довідці позивача про заборгованість за оренду 3-х ліжко-місць в гуртожитку, що була прийнята судом як належний доказ на підтвердження заявлених позовних вимог, невірно зазначено розмір орендної плати за кожен місяць.

При цьому, відповідач вказує на відсутність правових підстав для стягнення заборгованості по орендній платі в солідарному порядку, оскільки сторонами договору оренди койко-місць в гуртожитку є ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_8

Також, на думку відповідача, суд не надав належної оцінки відсутності у ТОВ «Черемшина 2012» доказів існування права власності на жилі приміщення гуртожитку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.11.2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених судом недоліків апеляційної скарги (а.с.91-92).

04.12.2018 року відповідачем ОСОБА_7 усунуто недоліки апеляційної скарги, однак направлена заява та уточнена апеляційна скарга не містила підпису ОСОБА_7 (а.с.96-117).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.12.2018 року продовжено процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги (а.с.119-120).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.12.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с.137-138).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.02.2019 року справу призначено до розгляду (а.с.40-141).

05.02.2019 року до суду надійшов відзив ТОВ «Черемшина 2012» на апеляційну скаргу (а.с.157-159), в якому позивач зазначив, що у відповідності до положень ст. 816 ЦК України факт реєстрації відповідачів за адресою місця знаходження орендованих койко-місць в кімнаті гуртожитку є підставою для стягнення з них заборгованості за орендну плату в солідарному порядку. Крім того, оскільки розрахунок заборгованості, наведений у позовній заяві, є помилковим, позивач не заперечив щодо часткового задоволення апеляційної скарги та просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь борг в розмірі 44 144 грн. 76 коп., з яких - основний борг - 27 776 грн. 00 коп., сума втрат від інфляції - 5 265 грн. 39 коп., 3 % річних - 11 103 грн. 37 коп.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідачів підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував щодо часткового задоволення апеляційної скарги в частині зменшення суми заборгованості, яка рішенням суду першої інстанції була стягнута з відповідачів в солідарному порядку.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі, в порушення вимог ст.ст. 815, 820 ЦК України, п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року за №208 та умов договору оренди ліжко-місць в гуртожитку, не виконують взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за користування орендованим житловим приміщенням, внаслідок чого за період з серпня 2015 року по листопад 2017 року виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з ухваленим судом заочним рішенням, з огляду на наступне.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» та ОСОБА_6 було укладено договір №921 про оренду ліжко-місць в гуртожитку, за умовами якого відповідачу на строк з 01.11.2014 року по 31.12.2015 року було надано для тимчасового проживання 3 ліжко-місця в кімнаті АДРЕСА_1 , який АДРЕСА_2 .

В силу положень ст. 764 ЦК України, якими, в свою чергу, регламентовано умови продовження договору на той же строк, що було ним встановлено раніше, вказаний договір був продовженим до 31.12.2017 року.

При цьому, згідно з умовами вказаного Договору орендна плата одного ліжко-місця становить 498,00 грн. та має вноситись орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць.

Отже, між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_11. виникли договірні правовідносини оренди на підставі укладеного між ними договору від 01.11.2014 року.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зобов`язалися відповідати як солідарні боржники за належне виконання ОСОБА_11 своїх зобов`язань за вищезазначеним договором оренди. Також, не встановлено існування у відповідачів такого солідарного обов`язку в силу закону, оскільки спірні правовідносини є договірними.

Та обставина, що відповідно до довідки Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 14.11.2017 року (форма №3) ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , не свідчить про виникнення у ОСОБА_2 та ОСОБА_7 солідарного обов`язку за належне виконання ОСОБА_14 своїх зобов`язань за договором оренди.

В свою чергу, відповідно ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно з ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Як передбачено ч.ч.1, 3 ст.820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

Водночас, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України.

Таким чином, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин, обов`язок наймача своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування житлом існує лише у Дем'янюка О.В. як орендаря.

Однак, суд першої інстанції на вказані вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув, не вірно визначився з характером спірних правовідносин, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Черемшина 2012» заборгованості по оплаті оренди житла.

Крім того, суд апеляційної інстанції не може погодитися з розміром стягнутої заборгованості за договором оренди, яка, в свою чергу, була встановлена судом першої інстанції на підставі Довідки позивача про заборгованість за оренду 3-х ліжко-місць в гуртожитку в період з серпня 2015 року по жовтень 2017 року, де сума орендної плати за місяць розрахована наступним чином: серпень 2015 року - 1548 грн. 00 коп., вересень 2015 року - 1 251 грн. 00 коп., жовтень 2015 року - 1 548 грн. 00 коп., листопад 2015 року - 1548 грн. 00 коп., грудень 2015 року - квітень 2016 року - 2070 грн. 00 коп., червень - жовтень 2016 року - 1 530 грн. 00 коп., листопад - грудень 2016 року - 2190 грн. 00 коп., січень 2017 року - 2400 грн., лютий - березень 2017 року - 2190 грн. 00 коп., квітень - липень 2017 року - 1800 грн. 00 коп., серпень 2017 року - 1630 грн. 32 коп., вересень - жовтень 2017 року - 1 563 грн. 00 коп. (а.с.7).

Так, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своєчасного виконання ОСОБА_16 своїх зобов`язань за договором, судом першої інстанціївірно встановлено факт наявності заборгованості по оплаті грошових коштів за користування ліжко-місцями в гуртожитку.

Крім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування до них приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Однак, враховуючи те, що, як вже зазначалося вище, орендна плата одного ліжко-місця становить 498 грн. 00 грн. (498,00 грн. *3 = 1 494 грн. 00 коп.), визначена судом сума заборгованості станом на листопад 2017 року у відповідності до розрахунків, наведених у вищенаведеній довідці, є безпідставною та необґрунтованою.

Помилковість розрахунку заборгованості, наведеного у довідці, також не заперечувалася й позивачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Водночас, посилання апелянта на ту обставину, що відповідно до Акту №1/04-567, складеного 16.03.2018 року депутатом Вишневої міської ради Глінським А.С., відповідачі користувалися орендованими ліжко-місця з 01.11.2014 року лише по вересень 2017 року, спростовуються наявним в матеріалах справи Актами від 01.12.2017 року та від 10.01.2018 року, складеними комісією працівників ТОВ «Черемшина 2012» за результатами обстеження кімнати №921 про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звільнили кімнати на початку листопада.

Інші доводи апеляційної скарги, з огляду на предмет даного спору, а також встановлені обставини справи, жодним чином не впливають на спірні правовідносини, оскільки не доводять та не спростовують обставини виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Отже, оскільки ОСОБА_8 , уклавши договір оренди ліжко-місць, не виконав взяті на себе зобов`язання щодо внесення орендної плати у розмірі строки, передбаченому цим договором, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Черемшина 2012» заборгованості по орендній платі, яка, з урахуванням періоду користування орендованими ліжко-місцями, а також визначеної договором суму орендної плати, становить 27 776 грн. 00 коп.

Також, враховуючи те, що розрахунок суми заборгованості відповідача за період з листопада 2014 року по листопада 2017 року з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних мав бути здійснений на суму боргу за договором в сумі 27 776 грн. 00 коп., колегія суддів, здійснивши перерахунок вказаної заборгованості, приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Черемшина 2012» суми інфляційних втрат у розмірі 5 265 грн. 39 коп. (розрахунок здійснено виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція)та трьох відсотків річних у розмірі 2 433 грн. 63 коп. (розрахунок здійснено за наступною формулою: 27 776 грн. 00 коп. (сума боргу) * 3 * 1066 (кількість днів прострочення виконання зобов`язання) * 365 /100 ).

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги ТОВ «Черемшина 2012» до ОСОБА_2 , з останнього підлягають до стягнення на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 061 грн. 76 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог (загальна сума заборгованості - 35 474 грн. 02 коп./ ціна позову - 53 460 грн. 82 коп.*100% = 66, 36% - відсоток задоволених вимог. Сума сплаченого судового збору - 1 600 грн. 00 коп. / 100% * 66,36%= 1 061 грн. 76 коп).

Також, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з ТОВ «Черемшина 2012» на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 200 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за орендну плату, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» (місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м.Вишневе, вул. Освіти, 8) заборгованість по орендній платі у розмірі 27 776 (двадцять сім тисяч сімсот сімдесят шість) грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 5 265 (п`ять тисяч двісті шістдесят п`ять) грн. 39 коп. та три проценти річних у розмірі 2 433 (дві тисячі чотириста тридцять три) грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» (місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м.Вишневе, вул. Освіти, 8) судовий збір в розмірі 1 061 (одна тисяча шістдесят один) грн. 76 коп.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за орендну плату, інфляційних втрат та трьох відсотків річних - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012»(місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м.Вишневе, вул. Освіти, 8) на користь ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 07 червня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Т.І. Ящук