ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 2108/1024/2012

Номер провадження: 22-ц/819/710/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Приходько Л.А.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Давиденко І.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 травня 2012 року у складі головуючого судді Францішко Ю.В.,

встановив:

14 березня 2012 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до Голопристанської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що 25 вересня 2002 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого заповів її чоловіку, ОСОБА_4 , належні йому на праві власності, згідно державних актів серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 1.01га та 2.91га, розташовані на території Голопристанської міської ради. Після смерті ОСОБА_3 , не встигши прийняти спадщину ОСОБА_4 02 жовтня 2010 року помирає. Посилаючись на неможливість оформлення нею права власності на вказані земельні ділянки в нотаріальній конторі, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,01 га та земельну ділянку площею 2,91 га. виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 квітня 2012 року замінено первісного відповідача Голопристанську міську раду Голопристанського району належним відповідачем - ОСОБА_2 , проживаючою в АДРЕСА_1 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 1,01 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та земельну ділянку площею 2,91 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Голопристанської міської ради Голопристанського району Херсонської області.

Рішення мотивовано тим, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, у тому числі на об`єкти нерухомості - земельну ділянку площею 1,01 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та земельну ділянку площею 2,91 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Голопристанської міської ради Голопристанського району Херсонської області. Право власності ОСОБА_4 на спірне майно виникло на підставі заповіту ОСОБА_3 складеного 25 вересня 2002 року, згідно якого ОСОБА_3 заповів право на земельну частку (пай) ОСОБА_4 та в той же день видав Гаврилову доручення на право одержання державного акту на земельну ділянку за сертифікатом на право на земельну частку (пай). 29 вересня 2004 року на ім`я ОСОБА_3 видано державні акти на право власності на спірні земельні ділянки. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 успадкував право власності на земельні ділянки, однак за життя оформити не встиг.

Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом і у встановлений законом строк прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Тобто, право власності позивачем набуте правомірно на підставах, що встановлені законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що про наявність даної справи та про прийняте судове рішення вона дізналась лише 12 лютого 2019 року в процесі оформлення спадкових прав із отриманих Витягів з державного земельного кадастру про земельні ділянки. При вирішені спору судом не враховано, що 31 вересня 2004 року ОСОБА_3 було складено та нотаріально посвідчено новий заповіт, згідно якого все належне йому майно заповів ОСОБА_2 У зв`язку із складенням нового заповіту, відповідно до вимог частин 2,3 ст. 1254 ЦК України, чоловік позивача ОСОБА_1 не набув спадкових прав на майно, яке належало ОСОБА_3 на момент його смерті, а саме на спірні земельні ділянки, а тому набуття прав власності на вказані земельні ділянки позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка є неправомірним. Після смерті ОСОБА_3 нею прийнята спадщина в строки та порядку визначеними законом. Оформлено право на спадщина на частину спадкового майна, на грошові вклади. Право власності на земельні ділянки не було оформлено у зв`язку із відсутністю у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів.

Правом на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалася.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 та її представник адвокат Мітрофанова Т.К. апеляційну скаргу підтримали за обставинами викладеними у скарзі. Просили рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимоги у повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_6 . повторно не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч.5 ст. 130 ЦПК України (судова повістка вручена згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, представнику ОСОБА_6 . 24 квітня 2019 року).

В клопотанні поданому 16 травня 2019 року ОСОБА_1 просить відкласти розгляд справи на місяць у зв`язку з виїздом за межі області за сімейними обставинами, госпіталізацією чоловіка. Однак зазначені ОСОБА_1 підстави неявки в судове засідання не можна визнати поважними, оскільки жодних доказів на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, до клопотання не додано.

В силу вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене, а також те, що попереднє судове засідання, призначене на 18 квітня 2019 року було відкладено у зв`язку із задоволенням письмового клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дмитрука С.С. про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та вироблення лінії захисту, та їх неявкою в судове засідання, колегія суддів вважає за можливе, відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянути справу у відсутність належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи позивача.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голопрстистанського районного управління юстиції Херсонської області 05 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис №291 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.8).

ОСОБА_1 , будучи, згідно свідоцтва про шлюб (а.с.9), дружиною ОСОБА_4 , а отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом, та постійно проживаючи із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в силу вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. 01 квітня 2011 року приватним нотаріусом Маршаловою М.В. зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_4 (а.с.10)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до якої увійшли земельна ділянка площею 1,01 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та земельна ділянка площею 2,91 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Голопристанської міської ради Голопристанського району Херсонської області, які були набуті ОСОБА_4 у власність в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Вказаного висновку суд першої інстанції дійшов допустивши порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, згідно ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частинами 1, 2, 4 статті 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно з частинами 1-3 статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За правилами частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини(ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3 ст. 367 ЦПК України).

Враховуючи, що апелянт не приймав участі у суді першої інстанції, що позбавило його можливості подати докази суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції були досліджені докази, надані апелянтом на підтвердження доводів апеляційної скарги.

З матеріалів справи та доданих до апеляційної скарги доказів вбачається, що 25 вересня 2002 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Медвєдєвою А.М., зареєстрований в реєстрі за № 1549 (а.с.5), яким заповів належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий Голопристанською райдержадміністрацією РН № 904609 ОСОБА_4 .

В той же день, 25 вересня 2002 року ОСОБА_3 видав на ім`я ОСОБА_7 нотаріально посвідчене доручення, яким уповноважив останнього здати в оренду, одержати державний акт на землю за сертифікатом на право на земельну частку (пай) виданий Голопристанською райдержадміністрацією НОМЕР_6 . Доручення видано строком на три роки (а.с.5а).

31 серпня 2004 року ОСОБА_3 склав новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Виходцевою Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 1181, яким все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день його смерті, і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_2 (а.с.26).

29 вересня 2004 року на ім`я ОСОБА_3 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 площею 2,91га кадастровий номер НОМЕР_3 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 1,01га кадастровий номер НОМЕР_3 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Голопристанської міської ради, Голопристанського району Херсонської області (а.с.6,7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер(а.с.27).

08 травня 2005 року ОСОБА_2 звернулася до Голопристанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 29 грудня 2005 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади (а.с.14). Вказані обставини підтверджуються повідомленням Голопристанської державної нотаріальної контори від 20 березня 2012 року, довідкою про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ, свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.14,28-30).

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до спадкової маси якої увійшли земельна ділянка площею 1,01га, кадастровий номер НОМЕР_3 та земельна ділянка площею 2,91 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Голопристанської міської ради Голопристанського району Херсонської області суперечить нормам матеріального права, які регулюють спірні відносини та обставинам справи.

Так, в силу вимог частин 2 та 3 ст. 1254 ЦК України, складений ОСОБА_3 31серпня 2004 року новий заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день його смерті, і на що він за законом матиме право, він заповів ОСОБА_2 , скасував попередній заповіт складений 25 вересня 2002 року відповідно до якого ОСОБА_3 заповів ОСОБА_4 частину спадщини, а саме належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий Голопристанською райдержадміністрацією НОМЕР_6 .

Заповіт складений ОСОБА_3 31 серпня 2004 року на час відкриття спадщини є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнаний.

Прийнявши у строки встановлені законом, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, ОСОБА_2 успадкувала все майно що належало на час відкриття спадщину спадкодавцю ОСОБА_3 , у тому числі земельну ділянку площею 1,01 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та земельну ділянку площею 2,91 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , які належали спадкодавцеві на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 .

Право на спадщину, у тому числі і на спірні земельні ділянки, в силу вимог ч.5 статті 1268 ЦК України, належить ОСОБА_2 з часу відкриття спадщини, тобто з 11 жовтня 2004 року. Законодавство, що регулює спірні відносини не встановлює строків для оформлення спадкоємцем, який прийняв спадщину, права на спадщину на нерухоме майно. А отже не оформлення ОСОБА_2 права на спірні земельні ділянки, не позбавляє її такого права.

Також слід зазначити, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_4 за життя, у строки та в порядку визначених законом, прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3

Зазначені обставини спростовують доводи позивача та висновок суду першої інстанції про те, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої увійшли спірні земельні ділянки.

Оскільки право на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 за життя не набув, до спадщини, що відкрилася після його смерті, в силу вимог ст.1218 ЦК України, право на спірні земельні ділянки не увійшло.

За таких обставин підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 1,01 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та земельну ділянку площею 2,91 га, кадастровий номер НОМЕР_3 відсутні.

Отже, ухвалюючи рішення про визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 суд першої інстанції належним чином не з`ясував всіх обставин справи, що мають значення для справ, а саме не встановив чи є чинним заповіт складений 25 вересня 2002 року на час відкриття спадщини, чи прийняв ОСОБА_4 спадщину після смерті спадкодавця. Крім того, обставини які суд першої інстанції визнав встановленими, а саме, що ОСОБА_4 успадкував право власності на земельну ділянку, однак за життя оформити на себе не встиг, позивачем не доведені, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи. Вказані обставини є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, а саме справа розглянута за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Так, після заміни первісного відповідача належним відповідачем, останньому, ОСОБА_2 , ні ухвала суду про заміну неналежного відповідача, ні копія позовної заяви, в порушення вимог ст. 127 ЦПК України в редакції чинній на час розгляду справи судом, не направлялися.

Положеннями ч.1 ст. 158 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду справи судом, визначено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у розгляді справи.

В порушення зазначених вимог процесуального закону матеріали справи не містять жодних відомостей про направлення судом відповідачу ОСОБА_2 з дотриманням вимог ст.ст.74-76 ЦПК України в редакції чинній на час розгляду справи судом повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_2 про розгляд справи в її відсутність, не може бути визнана належним доказом повідомлення відповідача про розгляд справи, оскільки в заяві невірно вказано прізвище відповідача « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 », підпис заявника у встановленому порядку не посвідчений та відсутні відомості про пред`явлення особою, яка подала вказану заяву документів, що посвідчують особу. Апелянт під час розгляду справи категорично заперечував факт на питання такої заяви.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду, з підстав визначних ч.1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги у розмірі 11703,00грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 травня 2012 року скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 11703,00грн. сплачений при подачі апеляційної скарги .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 21 травня 2019 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: Л.В. Базіль

В.В. Бугрик