АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/832/19Головуючий у 1-й інстанції Черниш Т.О. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
Категорія: 304030000
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Сіренко ЮВ., Гончар Н.І.

секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Кецкала В.В. на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.01.2016 (ухвалене о 13 год. 48 хв. у залі судових засідань Уманського міськрайонного суду, повний текст складено 15.01.2016, суддя в суді першої інстанції Черниш Т.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та повернення автомобіля, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду 28.05.2015 з даним позовом, яким просив зобов`язати відповідача повернути йому легковий автомобіль марки «ЗАЗ - Daewoo SENS», 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір червоний, тип легковий седан, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 , видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 18.01.2007, в технічному стані, в якому він був отриманий, з урахуванням зносу, за актом прийому-передачі з підписами двох сторін; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди автомобіля в сумі 355874,00 грн. упущеної вигоди, 151200,00 грн. боргу по орендній платі, 103449,50 грн. пені по договору та судовий збір.

В обґрунтування вказано на те, що між сторонами справи 23.05.2009 укладено договір оренди автомобіля , предметом якого є легковий автомобіль марки «ЗАЗ - Daewoo SENS», 2006 року випуску. На виконання умов цього договору згідно акту прийому-передачі від 23.05.2009 позивач, як орендодавець, передав, а відповідач, як орендар, прийняв предмет оренди у відмінному стані та без пошкоджень. Разом з автомобілем орендар отримав в користування оригінал технічного паспорту, ключ від автомобіля, оригінал полісу страхування цивільної відповідальності, автомагнітолу «Піонер», запасне колесо, домкрат, балонний ключ. Починаючи з 09.06.2009 по сьогодні відповідач не сплачує орендні платежі та не реагує на вимоги позивача про їх сплату у зв`язку з чим на адресу відповідача були надіслані дві претензії від 26.12.2014 та від 30.01.2015. Проте зазначені претензії також залишились без відповіді.

Вказане стало підставою для звернення з цим позовом до суду про витребування предмету оренди та стягнення заборгованості по договору.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.01.2016 позовні вимоги у справі задоволено повністю з посиланням на те, що відповідач, як орендар, не виконував взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість по орендній платі, яку слід стягнути у судовому порядку, а також повернути орендодавцеві предмет оренди.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення згідно ухвали міськрайонного суду від 20.04.2019, подав 17.04.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши до них наслідки спливу строків позовної давності. В обґрунтування вказано на те, що відповідач є учасником бойових дій з 18.09.2015 та інвалідом другої групи з 22.02.2018, отже з нього не може стягуватись судовий збір. Суд не задовольнив заяву відповідача про застосування до позовних вимог у справі наслідків спливу строків позовної давності. Строк дії договору скінчився 23.11.2011, а позов до суду подано в травні 2015 році, тобто з пропуском строків позовної давності. Договір оренди транспортного засобу, укладений між сторонами справи, є нікчемним, оскільки його не посвідчено нотаріально. Розмір заборгованості по орендній платі, стягнутий судом, є необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до договору оренди автомобіля з умовою про викуп №23/05, укладеного 23.05.2009 між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ОСОБА_2 , як орендарем, на підставі акту приймання-передачі легкового автомобіля від 23.05.2009, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування на правах оренди легковий автомобіль марки «ЗАЗ - Daewoo SENS», 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір червоний, тип легковий седан, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 , видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 18.01.2007.

Позивач (орендодавець) доводить про те, що відповідач (орендар) не виконував свої зобов`язання по сплаті орендної плати, визначені у п.4.1 договору оренди, отже у нього виникла відповідна заборгованість, яку слід стягнути у судовому порядку. Також орендар з цих же підстав має повернути орендодавцеві предмет оренди транспортний засіб.

Такими є фактичні обставини, встановлені судом при розгляді цієї справи, які її сторонами не оспорюються. Правовідносини, які виникли між сторонами справи на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

Згідно вимог ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до положень параграфу 5 глави 58 ЦК України, що регламентує правовідносини з приводу найму (оренди) транспортного засобу, предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (ч.1 ст.798 ЦК України). Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню (ст.799 ЦК України у редакції, чинній на момент укладення договору оренди між сторонами цієї справи).

Крім того, згідно вимог ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частинами 1, 5 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи, про що, крім того, вказано в п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Також згідно п.4 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду

цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

З вищевикладеного слідує, що договір оренди транспортного засобу, укладений 23.05.2009 між сторонами цієї справи (двома фізичними особами), є нікчемним, що прямо передбачено ч.1 ст.220, ст.799 ЦК України, адже його всупереч вимог цивільного законодавства не посвідчено нотаріально.

В силу положень ч.1 ст.216 ЦК України цей правочин не породжує правових наслідків (тобто не спричиняє виникнення правовідносин, які ним регламентуються) крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Отже всі позовні вимоги у справі, які ґрунтуються на твердженні про те, що між її сторонами наявні правовідносини, які регламентуються договором оренди транспортного засобу від 23.05.2009, є безпідставними, адже даний договір є нікчемним та таким, що не спричиняє виникнення у його сторін обумовлених ним прав та обов`язків.

Тобто у відповідача відсутнє право на користування автомобілем, який є предметом оренди, та обов`язок по сплаті орендних платежів на користь позивача, передбачених нікчемним договором.

В цій частині апеляційні доводи заслуговують на увагу. Однак апеляційний суд не погоджується з доводами скаржника про необхідність застування наслідків спливу строку позовної давності до позовних вимог у справі, адже ці вимоги є безпідставними, що і має бути взято в основу винесеного судом рішення по суті спору та відповідатиме роз`ясненням п.11 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» - за спливом строків позовної давності у задоволенні позовних вимог може бути відмовлено у випадку, якщо вони є обґрунтованими, а коли вони є недоведеними, це є самостійною підставою для відмови у позові незалежно від обставин щодо дотримання строків позовної давності до таких вимог.

Отже висновки щодо дотримання стороною у справі строків позовної давності у даному випадку правового значення не мають, адже, як встановлено судом, позовні вимоги є безпідставними.

Одночасно, відповідно до положень ч.5 ст.216 ЦК України з ініціативи суду можуть бути застосовані наслідки нікчемності правочину (договору оренди автомобіля), наявного між сторонами справи, шляхом їх повернення у стан, що передував укладенню договору. Тобто відповідач має повернути позивачу у справі автомобіль, який йому передано на виконання умов нікчемного договору, і навпаки, позивач відповідачу кошти, фактично ним отримані за нікчемною угодою, що згідно до наданих позивачем доказів становить 2840 грн., які визнано відповідачем ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даній справі сторони не надали доказів, які б дозволили встановити, чи передавались певні кошти сторонами одна одній на виконання умов нікчемного договору, отже підстав для їх повернення немає.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.01.2016 у даній справі слід скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права - ч.1 ст.220, ст.799 ЦК України, та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, одночасно застосувавши наслідки нікчемності, укладеного між сторонами справи договору оренди автомобіля від 23.05.2009, шляхом зобов`язання відповідача повернути предмет оренди його власнику (позивачу).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку зі скасуванням судового рішення у справі та винесенням нового до перерозподілу підлягають судові витрати по сплаті судового збору. Так як відповідач (скаржник) звільнений від його сплати на підставі п.9 ч.2 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як інвалід другої групи, судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції мають бути віднесені на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.01.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та повернення автомобіля скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та повернення автомобіля залишити без задоволення.

Застосувати наслідки нікчемності укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору оренди автомобіля Манжолою Євгенієм Валерійовичем та ОСОБА_2 договору оренди автомобіля з умовою про викуп за № 23/05 від 23.05.2009 року, а саме: зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 легковий автомобіль марки «ЗАЗ - Daewoo SENS», 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір червоний, тип легковий седан, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 , видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 18.01.2007 та зобов`язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 2 840 грн., отриманих за нікчемним договором.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи апеляційним судом віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 23.05.2019.

Суддя-доповідач

Судді