Справа № 211/6142/18
Провадження № 2/211/589/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
29 травня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,
відповідача ОСОБА_1 , представників відповідача Григор`євої В.В., Руденка А.П., Федька С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -
Ухвалою суду від 22 грудня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно прохальної частини тексту позову просить розглядати справу за відсутності представника.
Відповідач ОСОБА_1 та її представники позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов.
Крім того, відповідач ОСОБА_1 суду пояснила, що в 2016 році в центрі міста сиділи шахраї, давали гроші. Вона по оголошенню зателефонувала щоб взяти кредит, 12 серпня 2016 року прийшла на пр. Карла Маркса, їй дали договір, вона підписала та пішла в «Арсі» по пр. Гагаріна, 27. У неї забрали паспорт, код, та сказали, що треба взяти холодильник в кредит. Лазарев з нею поїхав до магазину, вніс перший внесок за холодильник, однак ні холодильника, ні грошей вона не отримала. Через тиждень вона пішла до слідчого із заявою.
В обґрунтування відзиву зазначено, що є підміна правовідносин згідно ЦК України їх з банком правовідносини щодо карткового рахунку регулюються не статями 634, 1050 чи 1054 ЦК України, а статтями 1066-1076 ЦК України. Позивач підмінює заяву та договір, звідси і різні наслідки. Відповідно в оригіналі заяви стоїть факсимільний підпис голови правління і засвідчений не «живою» печаткою банку. Підпис менеджера не уповноважений статутними документами, доданими до позову. В позові не вказано особу, яка отримала кошти, ця особа не залучена ні співвідповідачем, ні третьою особою. Не надано доказів отримання нею товару. Було кредитування, вона припускає, ООО «Конфи Трейд», однак чому російською мовою, їй невідомо, так як у неї не було правовідносин з ООО «Конфи Трейд». Позов про повернення грошей слід пред`явити ООО «Конфи Трейд», у якого є право регресу. Не підтверджує позивач показаннями свідка ОСОБА_2 чи іншого свідка з ООО «Конфи ОСОБА_3 ». В договорі вказано, що позивач має заставу, то хай звертає на це майно стягнення. Тому просить залишити позов без задоволення через відсутність правовідносин по надуманому правочину.
Вислухавши доводи відповідача та її представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог статті 634 ЦК України.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів позивачу.
Разом з тим, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Так, згідно пункту 2.7.4.5.1. Умов та правил, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожний день прострочення, але не менше 1 (однієї) гривні.
Однак відповідно до пункту 2.7.4.5.3 Умов та Правил, при порушенні позичальником термінів платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 90 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.
Пунктом 2.7.4.5.4 Умов та правил, у разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 2.7.4.2.3.15 цих Умов, він сплачує на користь банку штраф у розмірі 100% від вартості предмета застави, який вказаний в заяві. Сплата штрафу здійснюється в гривні.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення не можливе, такі обставини свідчать про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому вимоги в частині стягнення з відповідача сум штрафів відповідно до п. 2.7.4.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1782,20 грн. штраф (процентна складова), задоволенню не підлягають.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 6 лютого 2018 року у справі № 1521/5041/12-ц, в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 705/6051/15-ц, та в постанові від 16 травня 2018 року по справі № 548/264/15-ц, яка відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Також суд вважає необхідним зазначати, відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, сплата коштів за обслуговування кредиту, тобто коштів, які супроводжують кредит, є несправедливою умовою кредитного договору, а тому не підлягає стягненню з позичальника.
Банк, визначаючи суму заборгованості за кредитом, як одну із його складових зазначив заборгованість за комісією за користування кредитом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому суд зазначає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Разом з тим, докази, які мають відношення саме до договору № АВН0RY130924038 від 14.08.2016 р. (епізоди по вказану договору щодо факту шахрайства, крадіжки, тощо) суду не надано, як і не надано доказів визнання вказаного договору недійсним, нікчемним, підробки підпису відповідача саме щодо договору № АВН0RY130924038 від 14.08.2016 р., тощо.
Суд же не може ґрунтувати своє рішення виключно на домислах та доводах відповідача без належного та допустимого доказового підґрунтя.
Інші доводи, викладені у відзиві на позов, спростовуються матеріалами справи.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-
позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 травня 2019 року

Суддя Д.М.Ніколенко