ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року м. Київ

справа № 759/16810/16

провадження № 22-ц/824/6475/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Сушко Л.П.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (відповідач за зустрічними позовами)

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (позивачі за зустрічним позовами)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2019 року у складі судді Величко Т.О., повний текст складений 11.02.2019 року,

встановив:

У грудні 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 лютого 2008 року між ВАТ АБ „Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 500 000 доларів США строком до 18 лютого 2028 року на умовах сплати 12,5% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором, в цей же день 19 лютого 2008 року між Банком, Позичальником та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання поручається перед Банком за виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору, укладеному між ним та Банком.

Далі, Банк посилаючись на те, що відповідачі на порушення умов кредитного договору своєчасно й у повному обсязі не погашали кредит та не сплачували проценти за користування коштами, внаслідок чого станом на 08 січня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 124 877 доларів США 82 цента, з яких: заборгованість по кредиту строкова в розмірі 114 920 доларів США 41 цент; заборгованість по процентах поточна в розмірі 1 534 долара США 90 центів; заборгованість по процентах прострочена в розмірі 8 422 долара США 51 цент, яку банк і просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У червні 2017 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ АБ "Укргазбанк", третя особа: ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим. Вказувала на те, що позивач та відповідач ОСОБА_1 без її згоди уклали додаткову угоду № 2 від 23.10.2012 року, якою, на її думку, було збільшено обсяг її відповідальності як поручителя, що є підставою для припинення договору поруки.

У вересні 2018 року відповідач ОСОБА_1 також подав суду зустрічний позов до ПАТ АБ «Укргазбанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що його не було повідомлено щодо розміру реальної процентної ставки, абсолютного подорожчання кредиту, його було введено в оману та надано неправдиву інформацію щодо дійсної вартості кредиту.

ОСОБА_1 у своєму позові також зазначає, що за результатами економічної експертизи, зробленої на його замовлення, експертом встановлені суперечливі та неузгоджені дані, в тому числі з умовами Кредитного договору.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2019 року було відмовлено у задоволенні позову ПАТ АБ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ АБ "Укргазбанк", третя особа - ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим Договір поруки № 92604Ф ІВР 56325 П 1 від 19 лютого 2008 року укладений між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_2

Стягнуто з відповідача за зустрічним позовом ПАТ АБ "Укргазбанк" на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ АБ "Укргазбанк , третя особа - ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені його зустрічної позовної заяви про визнання кредитного договору недійсним та ухвалити нове рішення в цій частині, яким визнати кредитний договір недійсним з моменту його укладення, а саме з 19 лютого 2008 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні його зустрічного позову прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини справи не досліджені в повному обсязі. Вважає, що під час укладення спірного договору, Банк приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту.

ПАТ АБ «Укргазбанк» також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову Банку та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки, через порушення судом норм матеріального і процесуального права, та прийняти в цій частині постанову, якою первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначає, що Банком доведено належними та допустимими доказами, зокрема, первинними бухгалтерськими документами, обставини наявності та розмір заборгованості Позичальника . Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки Банк зазначає про те, що за наслідками укладення Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору, розмір зобов`язання Позичальника не збільшився, а залишився таким самим, як в редакції Додаткової угоди № 1, оскільки пунктом 3.1. Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору було лише встановлено графік погашення заборгованості в межах погодженого строку кредитування. Такого роду зміни основного зобов`язання, на думку Банку, не можуть свідчити про збільшення забезпеченого порукою зобов`язання.

Банк також зауважує, що у даному випадку, відсутні підстави вважати поруку припиненою (як з підстав збільшення обсягу відповідальності поручителя, так і з підстав пропуску строків звернення з відповідною вимогою до поручителя), оскільки з позовом до Поручителя Банк звернувся в межах трирічного строку, визначеного Законом про відновлення кредитування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Банк вказує, що при укладенні Кредитного договору Банк і Позичальник досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме, визначили суму кредиту, плату за кредит, строки погашення кредиту, процедуру видачі кредиту. Крім того, Банк вважає, що ненадання Кредитором відповідної інформації Позичальнику не тягне за собою такого наслідку як визнання недійсним кредитного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу Банку, ОСОБА_1 зазначає, що подані Банком докази не підтверджують розміру заборгованості та у який спосіб розподілялись грошові кошти для погашення тіла кредиту та відсотків. Крім того, на момент укладення кредитного договору, йому не була надана повна і об`єктивна інформація щодо сукупної вартості кредиту та реальної відсоткової ставки, що призвело до укладення ним кредитного договору на невигідних для нього умовах.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ АБ «Укргазбанк» адвокат Мартинюк Є.В. апеляційну скаргу Банку підтримав з викладених у ній підстав, просив її задовольнити, а скаргу ОСОБА_1 просив залишити без задоволення з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Інші учасників справи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

При цьому заява адвоката Борисова М.П., подана помічником адвоката перед судовим засіданням від імені ОСОБА_1 про перенесення судового засідання у зв`язку з неможливістю з`явитись на судовий розгляд не може бути прийнята до уваги, оскільки до заяви не додано ордеру на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді та доказів про неможливість явки до суду, натомність, як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляла адвокат Ляшенко О.В., в суді апеляційної інстанції його інтересі представляли адвокат Бабич В.А. на підставі ордеру від 17.04.2019 року та адвокат Бондаренко І.В. на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру від 17.04.2019 року, які заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ АБ «Укргазбанк, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову Банку про стягнення кредитної заборгованості та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 виходив з того, що Банк збільшив відповідальність поручителя без його згоди, шляхом укладення Додаткової угоди 29 квітня 2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 та не довів суду належними доказами розмір заборгованості.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: 1) підвищення суми кредиту або розміру процентів, пені, штрафів, тощо; 2) відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; 3) установлення (збільшення розміру) неустойки; 4) встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; 5) включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів, тощо (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-701цс15).

Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року між ВАТ акціонерним банком „Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладені кредитний договір №92604 Ф ІВР 56325 К 1 (надалі - з урахуванням додаткових угод № 1 від 29.04.2011р., № 2 від 23.10.2012р., № 3 від 24.05.2013р. - Кредитний договір) Згідно пункту 1.1. Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в сумі 500 000 дол. США в строк до 18.02.2028 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5% річних (т.1 а.с.8-13).

В забезпечення виконання умов кредитного договору, 19.02.2008 року між Банком та відповідачами було укладено договір поруки № 92604Ф ІВР 56325 П 1 (надалі - договір поруки), відповідно умов якого: поручитель ОСОБА_2 поручилась перед Банком за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору № 92604 Ф ІВР 56325 К1 від 19.02.2008 року (т.1 а.с.38-39).

29 квітня 2011 року між Банком та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору (далі по тексту - угода № 1), відповідно до умов якої було визначено, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 17.5% річних (п. 1.4.2.); крім того було визначено окремим розділом договору порядок нарахування процентів за користування коштами та погашення заборгованості за договором (т.1 а.с.23-30).

Дані умови були погоджені поручителем ОСОБА_2 29.04.2011 року шляхом підписання додаткової угоди № 1 договору поруки (т.1 а.с.40)

23 жовтня 2012 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2, відповідно до якої в тексті кредитного договору були внесені зміни в графік погашення заборгованості в межах погодженого розміру та строку кредитування (т.1 а.с.31-36).

24 травня 2013 року між Банком та ОСОБА_1 була укладена додаткова угоду № 3, відповідно до якої внесено зміни в розділ про умови забезпечення кредиту та виключено пункт про забезпечення за договором іпотекою житлового будинку з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.37).

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого Банком, станом на 08 січня 2015 року у позичальника ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 124 877 доларів США 82 цента, з яких: заборгованість по кредиту строкова в розмірі 114 920 доларів США 41 цент; заборгованість по процентах поточна в розмірі 1 534 долара США 90 центів; заборгованість по процентах прострочена в розмірі 8 422 долара США 51 цент (т.1 а.с.41-44).

Згідно висновку експерта за результатами проведеної за заявою ОСОБА_1 . економічної експертизи від 06.09.2018 року № 2624, згідно наданих експерту матеріалів, оформлення Банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту під час укладення кредитного договору, в повній мірі не узгоджуються з вимогами п.2.1., 2.2., З.1., 3.8. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.) та п.2, ст.11 ЗУ «Про Захист прав споживачів» (т.1 а.с.182).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, поручитель - відповідачка ОСОБА_2 погодила умови Додаткової угоди №1 від 29.04.2011 року до Кредитного договору шляхом підписання нею додаткової угоди № 1 від 29.04.2011 року до Договору поруки.

При цьому розмір зобов`язань позичальника за умовами Додаткової угоди № 2 до кредитного договору не був змінений, тому вимоги ОСОБА_2 про припинення договору поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України внаслідок збільшення обсягу її відповідальності не підтверджуються належними та допустимими доказами.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 банки зобов`язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов`язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил).

Встановлено, що спірним кредитним договором передбачено порядок визначення розміру процентів. При цьому сторони за взаємною згодою встановили цей розмір.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Крім того підписанням кредитного договору позичальник свідчить, що він до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами, на яких Банк здійснює кредитування та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту та свідомо обрав умови, викладені у цьому договорі.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для визнання поруки припиненою, та щоБанком не доведено розмір заборгованості, оскільки укладення додаткових угод до кредитного договору не спричинило збільшення обсягу відповідальності поручителя, тому підстав для застосування наслідків статті 559 ЦК України немає

При цьому Банк надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, який відповідачами не спростований.

Таким чином, судова колегія вважає, що у даному випадку заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів, як із солідарних боржників, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні первісного позову Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки, з ухваленням нового рішення про стягнення на користь позивача з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 124 877 доларів США 82 центи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 що під час укладення спірного договору, Банк фактично ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, тому кредитний договір підлягає визнанню недійсним, є безпідставними, оскільки при укладенні оспорюваного кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та надалі виконував його умови; банк надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у договорі який підписаний позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування та всіх його складових. У додатках до кредитного договору, які підписані ОСОБА_1 , міститься повна інформація щодо умов кредитування, а тому правові підстави для визнання недійсним такого договору відсутні. Тобто позивачем за зустрічним позовом не доведений факт обману та наявності умислу в діях відповідача, які впливають на вчинення оспорюваного правочину.

Посилання ОСОБА_1 на експертний висновок економічної експертизи від 06.09.2018 року № 2624, який міститься у справі не може бути взятий до уваги, оскільки правильність нарахування передбаченої кредитним договором відсоткової ставки за умови дотримання позичальником Графіку погашення кредиту висновком не спростовано.

Отже, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2019 року в частині відмови у задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання припиненим договору поруки скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) заборгованість за кредитним договором № 92604 Ф ІВР 56325 К 1 від 19 лютого 2008 року в розмірі 124 877 доларів США 82 центи, із яких заборгованість по кредиту строкова 114 920 доларів США 41 цент, заборгованість по процентах поточна 1 534 долари США 90 центів, заборгованість по процентах прострочена 8 422 долари США 51 цент.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа - ОСОБА_1 про визнання припиненим договору поруки відмовити.

В решті рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір по 37 143 гривні 59 коп. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :