Справа № 736/370/19
Номер провадження 2/736/407/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Александровій Н.Л.,

за участю представника позивача Загальця О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Корюківка Чернігівської області, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 виданим 04 січня 2002 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області.

В м. Корюківка по вулиці Українській (раніше АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_2 зі своїми батьками: батьком ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_5 . Даний житловий будинок з надвірними будівлями був побудований матір`ю ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , але право власності на нього не було зареєстровано.

16 лютого1994 ІНФОРМАЦІЯ_1 мати ОСОБА_2 ОСОБА_5 , померла, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 виданим 30 січня 2019 року Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

На майно померлої, яке складалось з вищевказаного житлового будинку АДРЕСА_1 , відкрилась спадщина. Померла за життя не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала, на час її смерті з нею постійно проживали: її син ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою №1181 від 14 лютого 2019 року Корюківської міської ради. Вони обидва прийняли спадщину померлої, але за життя її нотаріально не оформили за відсутності правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Інших спадкоємців першої черги у померлої не було.

Батько ОСОБА_2 у 1998 році виїхав в інше місце постійного проживання, на даний час він помер, єдиним спадкоємцем його майна є його син ОСОБА_2 , який проживав у спадковому будинку батьків.

Восени 2000 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 продає житловий будинок своїх батьків. Як пояснив позивачу ОСОБА_2 , він продає батьківський будинок, його батьки вже померли, він позивача впевнив, що у нього є всі документи на садибу, що саме він є її власником.

З ОСОБА_2 позивач домовились, що він купує у нього спадковий житловий будинок за обумовлену між ними ціну, і буде його власником.

01 жовтня 2000 року позивач передав ОСОБА_2 кошти в розмірі 2000 грн. за належний йому спадковий житловий будинок, а ОСОБА_2 передав йому житловий будинок з надвірними будівлями, але дану угоду у нотаріуса позивач та ОСОБА_2 не посвідчили за відсутності у ОСОБА_2 технічної документації на належний йому житловий будинок. В день передачі коштів - 01 жовтня 2000 року, ОСОБА_2 власноруч написав позивачу розписку про отримання від нього коштів у сумі 2000 грн. за належний йому житловий будинок та про продаж позивачу даного будинку за вказану в розписці суму.

З 01 жовтня 2000 року позивач почав користуватись даним житловим будинком, обробляв присадибну ділянку, право власності на будинок він не реєстрував, бо вважав, що саме він є власником спірного житлового будинку.

У 2000 році придбаний позивачем у ОСОБА_2 . житловий будинок АДРЕСА_1 Українській АДРЕСА_2 раніше вулиця АДРЕСА_1 ) в м.Корюківка Чернігівської області, згорів, будівель ніяких не залишилось. На земельній ділянці замість згорілого будинку позивач розпочав будівництво нового житлового будинку, яке велось ним протягом декількох років. Побудований позивачем житловий будинок фактично був закінчений будівництвом у 2005 році, з цього часу позивач вселився в житловий будинок, але в експлуатацію його не вводив, право власності на житловий будинок не реєстрував.

Зараз позивач вирішив узаконити побудований житловий будинок, для вирішення даного питання звернувся до відповідача Корюківської міської ради Чернігівської області, але міська рада відмовила йому у вирішенні даного питання, бо це не відноситься до її компетенції.

Для вирішення даного питання позивач звернувся до Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної інвентаризації, де йому роз`яснили, що на даний час не має можливості узаконити зазначені самовільні будівлі, бо земельна ділянка під будівництво позивачу не виділялась.

Відповідно до ст.220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст.334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної інвентаризації, спірний житловий будинок побудований позивачем без порушення будь-яких норм, дане будівництво не порушує прав інших осіб, житлова площа будинку становить 27,30 м.кв., загальна площа 52,30 м.кв. Житловий будинок становлять 100 відсотків готовності, має 50% зносу, загальна вартість житлового будинку становить 68328,00 грн., що і є ціною позову.

Той факт, що саме позивач є забудовником та фактичним власником побудованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , підтверджується документально: довідкою Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної інвентаризації про належність садиби, її вартість, знос будівель, технічним паспортом на житловий будинок, розпискою ОСОБА_2 , його свідоцтвом про народження, свідоцтвом про смерть його матері та іншими доказами. Крім позивача, на спірний житловий будинок ніхто не претендує.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Судові витрати залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Корюківка Чернігівської області, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю. С. Кутовий