Справа № 452/1112/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/811/1446/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року в складі судді Кравціва В.І. у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зняття арешту з майна, -

встановила:

В квітні 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України», філії Львівське обласне управління ТВБВ №10013/0215 про зняття арешту з майна.

Вимоги обґрунтовував тим, що після смерті матері позивача на майно, яке належало їй на праві власності, відкрилася спадщина, але ОСОБА_5, котрий є спадкоємцем майна матері за законом, Рудківською нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, оскільки на майно ОСОБА_7 накладено заборону відчуження нерухомого майна на підставі повідомлення Самбірського відділення держбанку від 11 лютого 1974 року.

ТВБВ № 10013/0215 АТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 надано повідомлення про те, що заборгованість за кредитами на імя ОСОБА_7 відсутня, що стверджується довідкою від 20 квітня 2016 року, одночасно його проінформовано, що ПАТ «Державний ощадний банк України» не є правонаступником «Ощадного банку СССР», тому зняти заборону, накладену на імя ОСОБА_7, не можливо.

Просив суд зняти заборону на відчуження зі всього майна, що перебувало у власності ОСОБА_7, яка померла 09.11.2003 року, в тому числі із житлового будинку, який знаходиться по вул. Тихій, 17 у с. Хлопчиці Самбірського району Львівської області, зареєстровану Самбірською державною нотаріальною конторою 03.11.2006 року за № 2998060.

Ухвалою від 29 березня 2017 року у звязку зі смертю позивача ОСОБА_5, який помер 19 травня 2016 року, залучено до участі у справі його правонаступників ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Оскаржуваним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2017 рокупозов ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задоволено повністю.

Знято заборону на відчуження всього майна, що перебувало у власності ОСОБА_7, у тому числі житлового будинку № 17 по вул. Тихій у с. Хлопчиці Самбірського району Львівської області, зареєстровану 03 листопада 2006 року за № 3998060 Самбірською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 11.02.1974 року Самбірського відділення держбанку.

Рішення суду оскаржив відповідач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з»ясуванні та невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що позов предявлено до неналежного відповідача, оскільки АТ «Ощадбанк» не є правонаступником Ощадного банку СРСР, який існував до 1991 року.

Вважає, що суд неправильно застосував до спірних правовідносин постанову КМУ від 23.04.2012 року № 346 «Про виплату у 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02.01.1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобовязання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР», оскільки така є спеціальним нормативним актом, предметом правового регулювання якого є компенсація втрат громадянам України від знецінення грошових заощаджень у 2012 році, а не визначення правового статусу юридичної особи АТ «Ощадбанк».

В свою чергу, покликаючись на вимоги закону щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень зазначає, що повідомлення Самбірського відділення держбанку від 11.02.1974 року б/н не могло бути підставою обтяження будинку № 17 на вул. Тиха в с. Хлопчиці Самбірського району Львівської області, оскільки речове право у спадкодавця ОСОБА_7 на цей будинок було зареєстровано 29.08.2006 року, тобто через 32 роки після повідомлення Самбірського відділення держбанку від 11.02.1974 року.

Підтвердженням зазначеного є відсутність даних про будинок в інформаційній довідці №57750933 від 20.04.2016 року у графі «Об»єкт обтяження» відомостей з Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Враховуючи наведене, реєстрація оспорюваної заборони відчуження нерухомого майна є дією, яку вчинив реєстратор цього обтяження, а саме Самбірська державна нотаріальна контора, відтак має бути відповідачем у справі про зняття накладеної нею заборони.

Звертає увагу, що клопотання про виключення з числа відповідачів подавалось одночасно із запереченням щодо позовних вимог, однак суд залишив таке поза увагою.

Просить скасувати рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Стягнути з позивачів на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» сплачений судовий збір.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 на підтримку доводів скарги, а також пояснення позивачки ОСОБА_2 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ «Державний Ощадний банк» є правонаступником установ Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, тому протилежні доводи відповідача є безпідставними.

Також, суд розяснив, що ЦПК України не передбачає виключення фізичної чи юридичної особи із числа відповідачів, статтею 33 цього Кодексу визначені правила заміни неналежного відповідача.

Крім цього, врахувавши довідку від 20 квітня 2016 року № 275, видану Філією Львівське обласне управління ТВБВ № 10013/0215, згідно якої за ОСОБА_7, станом на 20 квітня 2016 року в ТВБВ № 10013/0215 АТ «Ощадбанк» відсутня заборгованість по кредиту, дійшов висновку про те, що підстави для продовження арешту на майно ОСОБА_7 відсутні.

Виходячи з того, що заборона відчуження спадкового майна порушує права спадкоємців, тому їх право на спадкове майно підлягає захисту шляхом звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, колегія суддів констатує те, що для задоволення позовних вимог, суд першої інстанції визначив фактично дві підстави, а саме правонаступництво ПАТ «Державний Ощадбанк» щодо установ Ощадного банку СРСР, що діяли на території України та відсутність підстав для подальшого арешту, оскільки у ОСОБА_7 відсутня заборгованість по кредиту.

Оскільки оскаржуване судове рішення постановлене за правилами ЦПК України в редакції від 18.03.2004р., тому перевіряється в апеляційному порядку на предмет дотримання місцевим судом при його постановленні норм ЦПК у вказаній редакції від 18.03.2004 р., а судове рішення апеляційного суду за наслідками розгляду відповідної апеляційної скарги постановляється згідно положень ЦПК України в редакції закону від 03.10.2017р. (надалі ЦПК України).

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 19 травня 2016 року, був сином ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвами про народження та про смерть (а.с. 5, 53, 70).

Із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новосілко-Гостиннівської сільської ради від 14 березня 1996 року № 55 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що житловий будинок з належними до нього будівлями, який розташований в с. Хлопчиці, на вул. Тихій, 17, Самбірського району, належить ОСОБА_7 на праві особистої власності, номер запису 173, в книзі 2 (а.с. 6, 7).

ОСОБА_7 померла 9 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 312357 ( а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй майно.

На випадок своєї смерті ОСОБА_7 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що їй буде належати на день смерті, та на що вона буде мати право заповіла ОСОБА_5

Заповіт посвідчений секретарем виконкому новосілко-Гостинківської сільської ради ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 70.

З метою обєктивного розгляду справи, суд першої інстанції витребовував копії спадкових справ після смерті позивача ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_7, з яких встановив, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті його матері ОСОБА_7, а його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 (а.с. 63-80, 81-96).

Разом з цим, із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта вбачається, що 03 листопада 2006 року за № 3998060 Самбірська державна нотаріальна контора на підставі повідомлення б/н від 11.02.1974 року Самбірського відділення держбанку наклала заборону (архівний запис) на будинок № 17 по вул. Тиха у с. Хлопчиці Самбірського району, власником якого є ОСОБА_7 (а.с. 8).

Враховуючи довідку від 20 квітня 2016 року № 275, видану Філією Львівське обласне управління ТВБВ № 10013/0215, з якої вбачається, що за ОСОБА_7, станом на 20 квітня 2016 року в ТВБВ № 10013/0215 АТ «Ощадбанк» - відсутня заборгованість по кредиту, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для продовження арешту на майно ОСОБА_7 (а.с. 9).

Крім цього, такий висновок суду відповідає позиції відповідача в цій частині, тобто таке ним визнається.

Як розяснено у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Поряд з цим, як розяснено у п. 3 цієї ж постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016 року відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Звертаючись з позовними вимогами позивач ОСОБА_7Я, а в подальшому підтримуючи такий його спадкоємці (правонаступники) ОСОБА_2 та ОСОБА_4 покликалися на те, що на майно покійної матері позивача ОСОБА_7 накладено заборону відчуження нерухомого майна на підставі повідомлення Самбірського відділення держбанку від 11 лютого 1974 року, що унеможливлює належне володіння спадковим майном та порушує їх права, при цьому визначили відповідачем ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Заперечуючи позовні вимоги сторона відповідача зазначала, що є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, позивач жодних вимог до АТ «Ощадбанк» не висунув. Звертали увагу, що Банк є правонаступником прав і обовязків Державного Ощадного банку України і не є правонаступником Ощадного банку СРСР, який існував до 1991 року.

При цьому, покликаючись на п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 № 346 «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобовязання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР» місцевий суд дійшов висновку, що правонаступником установ Ощадного банку СРСР, що діяли на території України є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Згідно статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року слідує, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України (а.с. 35-43).

Разом з цим, 21 листопада 1996 року Верховною Радою України був прийнятий ЗУ «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» встановлюються зобов'язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери, придбані в установах Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, у тому числі облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобов'язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР.

Статтями 1, 3 зазначеного Закону встановлено, що зобов'язання перед громадянами по відновленню та компенсації заощаджень, втрачених громадянами внаслідок їх знецінення, взяла на себе держава.

Таким чином, саме держава Україна, а не публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», взяла на себе зобов'язання щодо відновлення знецінених заощаджень громадян.

Згідно із ст. ст. 4. 6 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», компенсація втрачених заощаджень проводиться за рахунок Державного бюджету України.

Отже, АТ «Ощадбанк» проводить лише виплату проіндексованих заощаджень, в межах передбачених для цього Державним бюджетом України і перерахованих з нього грошових сум.

Враховуючи наведені вимоги закону, колегія суддів знаходить підставними доводи сторони відповідача про те, що АТ «Ощадбанк» не є належними відповідачем у даній справі, а протилежні висновки суду підкріплені виключно підзаконним нормативно правовим актом.

Разом з цим, відповідно до ст. 30 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) сторонами у справі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем є фізичні та юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за предявленими вимогами.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

З наведеного слідує, що заміна неналежного відповідача або притягнення другого відповідача (співвідповідача) допускається лише на стадії розгляду справи судом першої інстанції до постановлення рішення суду і виключно за клопотанням позивача, оскільки з урахуванням принципу диспозитивності суд не має права притягати належного відповідача, як співвідповідача з власної ініціативи, що спростовує доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

На стадії апеляційного перегляду судового рішення усунути зазначене порушення неможливо.

Оскільки належних та допустимих доказів порушення відповідачем АТ «Ощадбанк» прав, свобод чи інтересів позивачів в матеріалах справи не міститься, а апеляційним судом не встановлено, спір між сторонами відсутній, тому оскаржуване рішення суду необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» про зняття заборони на відчуження всього майна, що перебувало у власності ОСОБА_7, у тому числі житлового будинку № 17 по вул. Тихій у с. Хлопчиці Самбірського району Львівської області, зареєстровану 03 листопада 2006 року за № 3998060 Самбірською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 11.02.1974 року Самбірського відділення держбанку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в сумі 704 грн., сплачений за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_9