Дата документу 05.06.2019
Справа № 320/4247/19
Провадження № 2/320/2532/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Горбачова Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, терті особи: відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудований будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати за ним право власності на будинок АДРЕСА_1 загальною площею 95,6 м2 (літера А-1), господарські споруди сарай (літера Б-1), гараж (літера В-1), сарай (літера Г-1), навіс (літера Д).

При вирішенні питання про відкриття провадження, судом встановлено, що позов поданий з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому його слід залишити без руху.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, в тому числі спосіб (способи) захисту прав та інтересів, передбачений законом чи договором; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, та ін.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на положення ст. 376 ЦК України.

Зі змісту Правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1328цс15 вбачається, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). З контексту частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

Разом з тим, позовна заява не містить викладу обставин (з зазначенням відповідних доказів) стосовно наявності (або ж відсутності) в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Із змісту позову слідує, що під час проведення будівельних робіт позивачем було дотримані усі вимоги діючого законодавства.

В свою чергу позовна заява не містить викладу обставин (з зазначенням відповідних доказів) з приводу дотримання позивачем під час будівельних робіт санітарних, екологічних та інших (зокрема, пожежних) норм.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) " роз`яснено, що вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Із змісту позову слідує, що позивачем мало місце звернення до відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області по питанню прийняття в експлуатацію вищевказаного самовільно збудованого будинку. Проте, позовна заява не містить викладу обставин з приводу прийняття (або ж не прийняття) вищевказаним органом рішення про відмову у прийнятті в експлуатацію даного будинку.

Крім того, позовна заява не містить викладу обставин з приводу участі у даних правовідносинах (в якості відповідача) виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, зокрема, яким саме чином рішеннями, діями чи бездіяльністю даного органу були порушення права позивача.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зазначені обставини перешкоджають відкриттю провадження у справі, тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, терті особи: відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудований будинок залишити без руху.

Повідомити позивачу про необхідність усунення недоліків позову у п`ятиденний термін з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позову в установлений судом строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута йому з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова