ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/2915/15-ц

Головуючий у першій інстанції Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/366/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого судді Губар В.С.,

суддів Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.,

із секретарем судового засідання

Позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

Відповідачі ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

місце ухвалення судового рішення смт.Козелець, дата складання повного тексту судового рішення 29 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 753 273,77 грн заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 23.05.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 28 382 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік з кінцевим терміном повернення 23.05.2014 року. В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за даним кредитним договором ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» 23.05.2007 уклали Договір поруки №116135, відповідно до якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором №0 від 23.05.2007 року. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на 29.07.2015 виникла заборгованість у сумі 753 273,77 грн, яка складається із заборгованості по кредиту - 380 113,3 грн., заборгованість по відсоткам 373 160,47 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь. Одночасно позивачем заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати причини пропуску строку звернення до суду щодо стягнення ануїтетних платежів за період з серпня 2010 року по вересень 2012 року поважними та поновити строк позовної давності за зазначений період, стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 753 273,77 грн.

Позивач вказує, що суд першої інстанції позбавив банк, який знаходиться в процедурі ліквідації, права на повернення значної суми коштів, неповернутих боржником. Наголошує, що висновок суду про пропуск банком строку позовної давності не відповідає дійсним обставинам справи.

На думку апелянта, 19.12.2011 первісний кредитор ПАТ «УкрСиббанк», відступивши право вимоги, вибув із зобов`язання по відношенню до боржників, але тільки 24.05.2012 року кредитна справа ОСОБА_1 була передана за актом прийому-передачі. Отже, 24.05.2012 року є початком індивідуалізації банком позичальника як боржника. Апелянт стверджує, що сторони кредитного договору змінили строк виконання зобов`язання в повному обсязі на 23.05.2016.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Відповідач погоджується із висновком суду про те, що право на звернення до суду у позивача виникло з 08.12.2011 року. Клопотання позивача поновити строк позовної давності не має жодних законних підстав для його задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув права вимоги за спірним кредитним договором 08.12.2011 року, і з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності, а до суду позивач звернувся 03.05.2015, тобто з пропуском строку, поважних підстав для поновлення якого суд не знайшов.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 28382 доларів США зі сплатою 12% річних за користування кредитом на строк до 23.05.2014 року.

Як встановлено судом, 23.05.2007 року для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_2 договір поруки №116135 за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед кредитором у повному обсязі за невиконання позичальником існуючих зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.05.2007 року, і таких, що можуть виникнути у майбутньому.

30.03.2009 року між сторонами кредитного договору було укладена додаткова угода №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації, зокрема, змінено кінцевий термін повернення кредиту у повному обсязі на 23.05.2016 року. Аналогічну Додаткову угоду №1 до Договору поруки №116135 було укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 30.03.2009 року.

Зазначені обставини в апеляційному суді учасники судового розгляду не спростовували і не заперечували.

08.11.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого покупець «ПАТ «Дельта Банк» отримав від продавця ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №0, укладеного з ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу від 08.12.2011 року (а.с.30, 39-40).

Внаслідок укладення з ПАТ «УкрСиббанк» договору купівлі-продажу від 08.12.2011 відбулася заміна кредитора, зокрема, ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за договором №0 від 23.05.2007, позичальником за яким є ОСОБА_1

Вказані обставини в апеляційному суді сторони не спростовували і не заперечували.

05 травня 2018 року відповідачем ОСОБА_1 подана заява про застосування позовної давності щодо заявленого ПАТ «Дельта Банк» позову про стягнення заборгованості . (т.І, а.с. 234-235).

Заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції визнав обгрунтованою та відмовив у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» з підстав пропуску строку позовної давності звернення до суду.

Такий висновок оскаржуваного судового рішення Апеляційний суд вважає правильним, виходячи з наступного.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для юридичної особи як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.11.2018 у справі №910/2974/18. Колегія суддів апеляційного суду вважає обов`язковим дотримуватися зазначеного правового висновку, враховуючи положення ч.4 ст.263 ЦПК України.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений 08 грудня 2011 року.

З огляду на викладене, суд дійшли вірного висновку про те, що днем початку перебігу строку позовної давності необхідно вважати день вчинення правочину, тобто 08.12.2011 року, а відповідно строк позовної давності щодо заявлених вимог сплив 08.12.2014 року. До суду ПАТ «Дельта Банк» звернулось у серпні 2015 року.

Відповідно до статті 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Позовна давність не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Разом з тим, позивачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів, які б безсумнівно і достовірно підтвердили наявність дійсно непереборних обставин, які б унеможливлювали звернення банку до суду в межах строку позовної давності.

Твердження ПАТ «Дельта Банк» про те, що перебіг строків позовної давності для звернення до суду з вимогами до відповідачів розпочався з моменту ідентифікації особи боржника 24.05.2012 року, не заслуговують на увагу та є юридично неспроможними, зважаючи на зазначену вище правову позиціє Верховного Суду.

Зважаючи на сукупність обставин цієї конкретної справи та наявних у справі доказів, апеляційний суд не знаходить законних підстав і не вважає за можливе відступити від зазначеного правового висновку, який в силу процесуального закону є обов`язковим при вирішенні цього спору.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Враховуючи відсутність належних та допустимих документальних доказів на підтвердження обставин, якими апелянт обґрунтовував доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку та ухвалив законне і обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : Судді: