Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11458,08 грн., обґрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок був виплачений невчасно.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з надано через канцелярію суду відзиву вбачається, що 30.09.2017 позивачку звільнено, але у зв`язку з тяжким фінансовим станом та відсутністю коштів на підприємстві, виплата усіх сум позивачці була виплачена 17.01.2018, таким чином, вважає, що станом на день звернення позивачки до суду заборгованість відповідача перед позивачем відсутня. Крім того, вважає, що позивачкою пропущено тримісячний строк звернення до суду, оскільки 17.01.2018 р. позивачка отримала всі виплати від підприємства, а звернулась до суду тільки 24.07.2018.

У відповіді на відзив позивачка зазначила, що лише в травні 2018 р. вона дізналась про порушення її права, а саме після отримання довідки підприємства про виплату належної їй заборгованості із заробітної плати від 18.05.2018. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Наказом № 239-К від 29.09.2017 позивачка звільнена з підприємства за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з виплатою одноразової допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено розрахунок в день звільнення.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, оскільки позивачем не надано довідки про розмір середньомісячної заробітної плати позивача, суд, керуючись передбаченим ст. 8 Конституції України принципом верховенства права, встановивши порушення прав позивача, приймає рішення про часткове задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача до нарахування та виплати на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 жовтня 2017 р. по 17 січня 2018 року включно.

Що стосується доводів представника відповідача щодо пропущення позивачкою строку звернення до суду з позовом, то суд зазначає, що на підставі ч.1, ч.2 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Суд приймає посилання позивача на поважність пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач дізнався про проведення остаточного розрахунку з ним тільки з довідки від 18.05.2018 р., після чого він 26 липня 2018 р. звернувся до суду.

Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», код 32359108, яке знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Малиновського, буд. 1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Зобов`язатипублічне акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 жовтня 2017 р. по 17 січня 2018 р.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: