КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6567/2019 Головуючий у 1 інстанції - Рудюк О.Д.
Унікальний номер справи № 363/4918/15-ц Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі: Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 грудня 2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача в судове засідання.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме за проведення судово - економічної експертизи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 лютого 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, за проведення судово - економічної експертизи - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Зокрема, вказує на те, що місцевим судом не враховано, що у разі залишення позову без розгляду, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Тобто, першою підставою для стягнення з позивача судових витрат відповідача є залишення позову без розгляду, яка є незалежною від підстав, зазначених у ч. 5 ст. 142 ЦПК України, а тому стягнення понесених судових витрат має здійснюватись без будь - яких спеціальних умов.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу із підстав, викладених в ній, та просив її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про компенсацію понесених витрат за проведення судово - економічної експертизи, суд першої інстанції виходив із недоведеності відповідачем недобросовісності дій позивача в ході судового розгляду.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не у повній мірі відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз, необхідно враховувати, що відповідно до статті 15 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково - дослідними установами Міністерства юстиції України та судово - медичними і судово - психіатричними установами Міністерства охорони здоров`я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відшкодування понесених відповідачем витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 20 000,00 грн.,

Із матеріалів справи убачається, що в листопаді 2015 року позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки ( Том І а. с. 38).

01.12.2015 відкрито провадження по вказаній справі (Том І а.с. 43).

26.06.2017 ухвалою Вишгородського районного суду Київської області клопотання представника позивача та представника відповідача задоволено. Призначено по справі оціночно будівельну, оціночно земельну та судово - економічну експертизу.

Проведення експертиз доручено експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово - експертна установа».

Оплату оціночно будівельної та оціночно земельної експертизи покладено на позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Оплату судово - економічної експертизи покладено на відповідача ОСОБА_1

27.10.2017 ухвалою Вишгородського районного суду Київської області залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «фінансова Компанія «Авістар» в якості позивача по справі (Том І а.с. 189-190).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Авістар» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку із повторною неявкою позивача без поважних причин. (Том ІІ а.с. 220-221).

14.01.2019 відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про стягнення з позивача ТОВ ФК «Авістар» судових витрат за проведення судово - економічної експертизи, при цьому приклавши до заяви копію квитанції на суму 20 000 грн., у підтвердження факту сплати за проведення експертизи (Том ІІ а.с. 226-228).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що дії позивача не можна визнати необґрунтованими, оскільки позивач, звернувшись до суду із позовом, змусивши таким чином відповідача понести відповідні судові витрати на проведення експертизи в розмірі 20 000 гривень, двічі поспіль не з'явився у судове засідання без поважних причин, що встановлено ухвалою суду при залишенні позовної заяви без розгляду.

Позивач має право не з'являтися до суду, явка до суду на відміну від відповідача у позивача не є обов`язковою. Законодавець вважав таку поведінку позивача допустимою, а тому передбачив інститут залишення позову без розгляду.

Однак, колегія суддів вважає, що за таких обставин дії позивача є правомірними, однак, необґрунтованими, а відповідач, який поніс безпідставні витрати, повинен отримати компенсацію цих витрат від позивача.

Враховуючи викладене та керуючись положенням пункту 6 частини 1 статті 374, статті 379 ЦПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали та задоволення клопотання.

Керуючись ст..ст. Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 6 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на користь ОСОБА_1 20000 гривень судових витрат по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 травня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :