Ухвала

24 травня 2019 року

м. Київ

справа №686/7685/17

провадження № 61-9326ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона є власником 1/4 частки нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 01 листопада 2016 року між співвласниками цього приміщення - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , як орендодавцями, та ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , як орендарями, укладено договір оренди, за умовами якого орендодавці передали, а орендарі прийняли у строкове платне користування до 30 вересня 2019 року нежитлове приміщення (магазин, розташований на 1 поверсі), площею 99,6 кв.м. по

АДРЕСА_1 . За умовами договору сторони погодили, що кожний орендар перераховує або сплачує готівкою в рівних частках на кожного орендодавця окремо в наступних частках: на користь ОСОБА_4 50% платежів, ОСОБА_5 - 23,81% та ОСОБА_1 - 26,19%. Загальний розмір орендної плати становить

2 625 доларів США. 02 листопада 2016 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , як орендодавцями, та ОСОБА_6 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , як орендарями, укладено угоду про заміну сторони у договорі оренди, відповідно до якого ОСОБА_6 змінено на ОСОБА_3 З 01 листопада 2016 року відповідачі орендну плату не сплачують, а тому станом на 01 березня 2017 року утворилася заборгованість.

З урахуванням наведеного, просила стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 61 033,68 грн, з яких: заборгованість по орендній платі - 43 853,50 грн, пеня - 210,98 грн, три проценти річних - 210,98 грн та штраф - 15 000,00 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від

22 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 61 033,68 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 28 297,35 грн, з яких: заборгованість по орендній платі - 26 057,33 грн, штраф - 1 309,50 грн, пеня - 840,47 грн та три проценти річних - 90,05 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій вона просила скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від

04 квітня 2019 року та залишити в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник зазначає, що судове рішення апеляційної інстанції підлягає касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа має виняткове значення для неї.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 61 033,68 грн та станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн *100=192 100,00 грн).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про виняткове значення вирішення спору для заявника

Посилання на те, що справа має виняткове значення для заявника, є безпідставними та зводяться до його незгоди з ухваленими судовими рішеннями. Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявникне навів обгрунтованих доводів, в чому полягає для нього виняткове значення справи, сама по собі вказівка на це у касаційній скарзі не є підставою для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства Верховний Суд не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, відсутні підстави вважати, що справа становить для заявника виняткове значення, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик