Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 369/225/17

провадження № 61-840св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації,

відповідачі: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як правонаступників після смерті відповідача ОСОБА_6 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, у складі судді Ковальчук Л. М., від 05 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., від 28 листопада 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністраціїзвернувся до суду із позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як правонаступників після смерті відповідача ОСОБА_6 , , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

Позовна заява першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністраціїмотивована тим, що Боярська лісова дослідна станція ще з радянських часів була користувачем лісових угідь, у тому числі і в межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району (Хотівське лісництво), що підтверджується проектом організації і розвитку лісового господарства 1988 року, та їй видавалися державні акти на право постійного користування землею. Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 132 від 14 квітня 2003 року Боярській лісовій дослідній станції Національного аграрного університету надано у постійне користування 373,2 га земель для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області та видано державний акт на право постійного користування серії НОМЕР_1 , який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 552. На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 945 від 30 жовтня 2008 року Національний аграрний університет перейменовано в Національний університет біоресурсів і природокористування України. З метою присвоєння кадастрового номера вищевказаній земельній ділянці на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 169 від 06 березня 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, а пунктом 2 даного розпорядження передано у постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. У подальшому на підставі листа Національного університету біоресурсів і природокористування України № 2608 від 07 жовтня 2009 року розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року внесено зміни у розпорядження № 169 від 06 березня 2009 року та викладено пункт 2 цього розпорядження у новій редакції: «передати у постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га, для ведення лісового господарства 361,2836 га, з них: 4,6003 сіножатей (сільськогосподарські землі), 351,1644 га лісів та лісовкритих площ, 3,1356 га забудованих земель, 2,3833 га землі під внутрішніми водами, 11,9330 га землі для ведення підсобного сільського господарства, в тому числі: ріллі - 9,4080 га, під господарськими будівлями - 1,1896 га, не рекультивовані землі - 1,3354 га у межах Чабанівської селищної ради». На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року Національному університету біоресурсів і природокористування України (відокремлений підрозділ «Боярська лісова науково-дослідна станція») видано: державний акт серії НОМЕР_2 на право постійного користування земельною ділянкою площею 11,9330 га з кадастровим номером НОМЕР_3 для ведення підсобного сільського господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00051; державний акт серії НОМЕР_4 на право постійного користування земельною ділянкою площею 229,0789 га з кадастровим номером НОМЕР_5 для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00049. У подальшому Києво-Святошинською районною державною адміністрацією припинено право постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України на земельну ділянку площею 11,9330 га з кадастровим номером НОМЕР_3 . На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3581 від 20 грудня 2012 року за рахунок вищевказаної земельної ділянки надано у власність та видано наступні державні акти громадянам: ОСОБА_17 , державний акт серії НОМЕР_6 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером НОМЕР_7 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; ОСОБА_8 , державний акт серії НОМЕР_8 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером НОМЕР_9 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; ОСОБА_18 , державний акт серії НОМЕР_10 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером НОМЕР_11 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; ОСОБА_16 , державний акт серії НОМЕР_12 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером НОМЕР_13 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; ОСОБА_12 державний акт серії НОМЕР_14 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером НОМЕР_15 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; ОСОБА_13 державний акт серії НОМЕР_16 на земельну ділянку площею 0,1050 га з кадастровим номером НОМЕР_17 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. У подальшому, вищевказані громадяни через представника ОСОБА_19 відчужили належні їм земельні ділянки ОСОБА_6 на підставі договорів купівлі-продажу від 28 серпня 2015 року та від 02 жовтня 2015 року. Загальна вартість придбаних ОСОБА_6 на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок становить 476 600, 00 грн. Щодо земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_11 , НОМЕР_13 , НОМЕР_21 , НОМЕР_33 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцол А. О. прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 жовтня 2015 року №№ 24996455, 24993934, 24986378 та від 28 серпня 2015 року № № 24004524, 24004073, 24003507, 24001822. Разом з тим, прийняття розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року про внесення змін у розпорядження № 169 від 06 березня 2009 року, подальше припинення права постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України земельною ділянкою площею 11,9330 га та подальша передача частини цієї ділянки у власність громадянам суперечить вимогами чинного законодавства. Віднесення оспорюваних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення Хотівського лісництва Національному університету біоресурсів і природокористування України (відокремлений підрозділ «Боярська лісова науково-дослідна станція»), крім вищевикладеного, підтверджується також інформацією виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 25 жовтня 2016 року № 701. Рішення про вилучення спірної земельної ділянки має право приймати відповідний орган державної виконавчої влади, який у силу вимог статей 6, 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У даному випадку вилучення оспорюваної земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 11,9330 га уповноваженим державним органом не проводилось. Прийняття розпорядження Києво-Святошинською районною державною адміністрацією № 273 від 21 січня 2010 року про внесення змін в розпорядження № 169 від 06 березня 2009 року є фактично вилученням не уповноваженим органом виконавчої влади лісової ділянки площею 11,9330 га із загального масиву земель лісогосподарського призначення площею 373, 2166 га та є незаконною зміною її цільового призначення із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію сільськогосподарських земель. Відповідно до приписів частини другої статті 149 ЗК України отримання згоди землекористувача при вилученні земельної ділянки, може бути реалізоване лише у формі погодження останнім проекту землеустрою щодо вилучення земельної ділянки, а не у формі листа, який може бути лише підставою для розробки проекту її вилучення з метою встановлення координат вказаної земельної ділянки та формування її як об`єкта права. Відповідно до положень статті 17, частини першої статті 20, частини третьої статті 122, частини п`ятої статті 149 ЗК України, статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» районні державні адміністрації взагалі не наділені повноваженнями щодо вилучення, зміни цільового призначення і надання у приватну власність земель лісогосподарського призначення державної форми власності. За вказаних обставин прокурор вважає незаконним розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації про припинення права постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України земельною ділянкою площею 11,9330 га з кадастровим номером НОМЕР_3 і подальше надання за її рахунок земельних ділянок у власність відповідачам у справі. Погодження на відведення оспорюваних земельних ділянок у власність державним органам лісового господарства Київської області не надавалось. Таким чином, розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року суперечать вимогам чинного законодавства. Прийняття Києво-Святошинською районною державною адміністрацією незаконних розпоряджень № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року свідчить про те, що спірні землі вибули з власності держави поза волею їх належного розпорядника, яким, у силу положень статті 122 ЗК України, є Київська обласна державна адміністрація.

Посилаючись на зазначені обставини, перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністраціїпросив суд визнати недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року; витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_6 (її правонаступників) земельні ділянки загальною площею 0,7344 га з кадастровими номерами: НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_11 , НОМЕР_13 , НОМЕР_21 , НОМЕР_17 , які знаходяться в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року першому заступнику прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністраціївідмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на обґрунтування заявлених вимог про визнання недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року. Позивачем не надано суду самого розпорядження № 3581 від 20 грудня 2012 року. Заявлені вимоги про визнання недійсними розпоряджень і витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_6 спірної земельної ділянки загальною площею 0,7344 га не можуть бути задоволені оскільки остання померла, а витребування земельної ділянки у особи, що померла, є безпідставним. Позивач не визначився з позовними вимогами до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як правонаступників ОСОБА_6

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації. Заявляючи позов про визнання недійсними розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року, прокурором було зазначено ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, при цьому залишено поза увагою, що у разі визнання недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року будуть порушені їхні права, оскільки вони набули право власності на спірні земельні ділянки на підставі оскаржуваних розпоряджень. Прокурор просив визнати недійсним розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3581 від 20 грудня 2012 року, проте не заявляв вимогу про визнання недійсним державних актів, виданих ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , не звернувши увагу на те, що існує нерозривний зв`язок між оспорюваним розпорядженням та державними актами, оскільки виникнення права власності на земельну ділянку пов`язане з обов`язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності. Крім того, для витребування майна необхідним є визнання недійсним першого правочину. У даному випадку першими і єдиними правочинами були договори купівлі-продажу від 28 серпня 2015 року та від 02 жовтня 2015 року, укладені між ОСОБА_6 та особами, які були власниками земельних ділянок на підставі державних актів, які не визнані недійсними. Вимога про визнання договорів купівлі-продажу від 28 серпня 2015 року та від 02 жовтня 2015 року заявлена не була.Без визнання недійними державних актів на земельні ділянки та договорів купівлі-продажу цих земельних ділянок є неможливим вирішення питання щодо витребування майна з володіння правонаступників (спадкоємців) ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У січні 2019 року першим заступником прокурора Київської області подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з`ясували обставини справи. Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд не врахував інформацію Українського Державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 701 від 20 жовтня 2016 року, відповідно до якої за матеріалами лісовпорядкування 2007 року Хотівського лісництва Боярської лісової дослідної станції спірні земельні ділянки сформовані за рахунок земель лісогосподарського призначення і до цього часу знаходяться у постійному користуванні Боярської лісової дослідної станції Національного аграрного університету. Скасування розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року не може вплинути на права та обов`язки третіх осіб у справі. Ненадання до суду розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3581 від 20 грудня 2012 року зумовлене тим, що позивач не є його розпорядником, при цьому воно було вилучено під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001200 від 28 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України. Судами залишено поза увагою, що якщо позивач вимагає повернення майна, відчуженого третім особам за договором, учасником якого позивач не був, належним способом захисту права є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом віндикації, без необхідності оскарження всіх державних актів та правочинів щодо відчуження спірного майна. Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

19 лютого 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

15 травня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як правонаступників після смерті відповідача ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі рішення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 14 квітня 2003 року № 132 Боярській лісовій дослідній станції Національного Аграрного Університету видано державний акт серії НОМЕР_23 на право постійного користування земельною ділянкою площею 373,2 га в межах згідно з планом землекористування для ведення лісового господарства. (т. 1, а. с. 46)

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06 березня 2009 року № 169 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою Національному університету біоресурсів і природокористування України для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради, за межами населеного пункту» постановлено: 1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою Національному аграрному університету (відокремлений підрозділ «Боярська лісова дослідна станція») для ведення лісового господарства в межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; 2. Передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради, за межами населеного пункту; 3. Встановити правові обмеження на використання земельної ділянки: зміна цільового призначення; продаж земельної ділянки іноземним громадянам; дотримання режиму використання земель в охоронних і санітарно-захисних зонах. До використання земельної ділянки приступити після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та отримання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою; 4. Земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням, з дотриманням обов`язків землекористувачів, згідно зі статті 96 Земельного кодексу України; 5. Доручити землевпорядній організації, що має відповідну ліцензію на виготовлення державного акта на право постійного користування земельною ділянкою встановити межі земельної ділянки, зон обмежень в натурі (на місцевості) та виготовити державний акт на право постійного користування земельною ділянкою; 6. Технічну документацію залишити для постійного зберігання в управлінні земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області (т. 1, а. с. 42).

07 жовтня 2009 року ректором Національного університету біоресурсів і природокористування України Мельничук Д. надіслано лист голові Києво-Святошинської районної державної адміністрації Добрянському Я. В ., в якому вказано, що розпорядженням № 169 від 06 березня 2009 року передано в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельні ділянки загальною площею 373,2166 га для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради. Внаслідок додаткового обстеження земель було виявлено, що для ведення лісового господарства використовуються земельні ділянки загальною площею 361,2836 га. Земельна ділянка площею 11,9330 га використовується для ведення підсобного сільського господарства. У зв`язку з цим ректор Національного університету біоресурсів і природокористування України Мельничук Д. просив внести зміни у розпорядження № 169 та передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельні ділянки загальною площею 373,2166 га, в тому числі для ведення лісового господарства - 361,2836 га, для ведення сільського господарства - 11,9330 га (т.1, а.с. 43).

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 21 січня 2010 року № 273 «Про внесення змін у розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 06 березня 2009 року № 169» постановлено: 1. Пункт 2 розпорядження голови адміністрації викласти у такій редакції: «2. Передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га, для ведення лісового господарства 361,2836 га, з них: 4,6003 сіножатей (сільськогосподарські землі), 351,1644 га лісів та інших лісовкритих площ, 3,1356 га забудованих земель, 2,3833 га землі під внутрішніми водами, 11,9330 га землі для ведення підсобного сільського господарства, в тому числі: ріллі - 9,4080 га, під господарськими будівлями-1,1896 га, не рекультивовані землі - 1,3354 га в межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району». В іншому розпорядження залишено без змін (т. 1, а. с. 47).

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року Національному університету біоресурсів і природокористування України (відокремлений підрозділ «Боярська лісова науково-дослідна станція) видано: державний акт серії НОМЕР_2 на право постійного користування земельною ділянкою площею 11,9330 га з кадастровим номером НОМЕР_3 для ведення підсобного сільського господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00051; державний акт серії НОМЕР_4 на право постійного користування земельною ділянкою площею 229,0789 га з кадастровим номером НОМЕР_5 для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00049 (т.1, а.с. 44-45).

Генеральним директором ВО «Укрдержліспроект» Чайкою Г. Г. 25 жовтня 2016 року надано прокуратурі Київської області фрагмент з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталів 32, 33, 34 і їх таксаційних виділів Хотівського лісництва ВП НАУ «Боярська ЛДС» за матеріалами лісовпорядкування 2007 року та межами земельних ділянок відповідно поданих кадастрових номерів. Відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 НОМЕР_28 , НОМЕР_29 - НОМЕР_30 у публічній кадастровій карті України відсутні.

У подальшому Києво-Святошинською районною державною адміністрацією припинено право постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України на земельну ділянку площею 11,9330 га з кадастровим номером НОМЕР_3 .

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3581 від 20 грудня 2012 року за рахунок вищевказаної земельної ділянки надано у власність та видано наступні державні акти громадянам: ОСОБА_17 , державний акт серії НОМЕР_6 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером НОМЕР_7 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; ОСОБА_8 , державний акт серії НОМЕР_8 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером НОМЕР_9 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; ОСОБА_18 , державний акт серії НОМЕР_10 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером НОМЕР_11 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; ОСОБА_16 , державний акт серії НОМЕР_12 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером НОМЕР_13 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; ОСОБА_12 державний акт серії НОМЕР_14 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером НОМЕР_15 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; ОСОБА_13 державний акт серії НОМЕР_16 на земельну ділянку площею 0,1050 га з кадастровим номером НОМЕР_17 для індивідуального садівництва у адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.

Вищевказані громадяни через представника ОСОБА_19 відчужили належні їм земельні ділянки ОСОБА_6 на підставі договорів купівлі-продажу від 28 серпня 2015 року та від 02 жовтня 2015 року (т.1, а.с. 51-68).

Щодо земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_11 , НОМЕР_13 , НОМЕР_21 , НОМЕР_34 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцол А. О. прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 жовтня 2015 року № 24996455, № 24993934, № 24986378 та від 28 серпня 2015 № 24004524, № 24004073, № 24003507, № 24001822 (т.1, а.с. 15-32).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_32 , виданим відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне їй за життя майно. 07 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуцол А. О. про прийняття спадщини після смерті його дружини ОСОБА_6 Також ОСОБА_1 подав заяви про прийняття спадщини в інтересах дітей ОСОБА_6 : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 11/2016 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцол А.О.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини третьої статі 10 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Подібні положення містяться у статтях 12, 76 чинного ЦПК України

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

За змістом статей 13, 19 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ради Автономної Республіки Крим, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Згідно статті 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення належать землі, зайняті зеленими насадженнями в межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Відповідно до вимог статей 56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності.

Відповідно до положень статей 141, 149 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб, передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припиняють права користування ними (пункт 5 частини першої статті 31 Лісового кодексу України (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин)).

За змістом статей 387, 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Зі змісту вказаних нормативних приписів слідує, що власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння, за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, переслідувати «суспільні», «публічні» цілі, такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) має бути пропорційним визначеним цілям.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі 183/1617/16, провадження № 14-208цс18 звертала увагу на те, що у спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля. В силу об`єктивних, видимих природних властивостей земельної ділянки, відповідач, проявивши розумну обачність, могла та повинна була знати про те, що ця ділянка належить до земель лісогосподарського призначення (див. близькі за змістом висновки, висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц і від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц).

Також Велика Палата Верховного Суду вказувала, що задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор звертав увагу суду на те, що Києво-Святошинською районною державною адміністрацією неправомірно припинено право постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористуванняУкраїни на земельну ділянку площею 11,9330 га з кадастровим номером НОМЕР_3 . На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3581 від 20 грудня 2012 року за рахунок вищевказаної земельної ділянки надано у власність та видано державні акти громадянам, які відчужили належні їм земельні ділянки на користь ОСОБА_6 на підставі договорів купівлі-продажу від 28 серпня 2015 року та від 02 жовтня 2015 року. Разом з тим, прийняття розпорядження Києво-Святошинською районною державною адміністрацією № 273 від 21 січня 2010 року про внесення змін в розпорядження № 169 від 06 березня 2009 року, подальше припинення права постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України земельною ділянкою площею 11,9330 га та подальша передача частини цієї ділянки у власність громадянам суперечить, на думку прокурора, вимогам чинного законодавства. Вилучення спіної земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 11,9330 га уповноваженим державним органом не проводилось. Прийняття розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року про внесення змін до розпорядження № 169 від 06 березня 2009 року є фактично вилученням неуповноваженим органом виконавчої влади лісової ділянки площею 11,9330 га із загального масиву земель лісогосподарського призначення площею 373, 2166 га та незаконною зміною її цільового призначення із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію сільськогосподарських земель.

Місцевий суд вказаним доводам прокурора оцінки не надав, а лише обмежився посилання на відсутність копії розпорядження органу державної влади № 3581 від 20 грудня 2012 року, а також вказав про те, що позивач не визначився з позовними вимогами до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як правонаступників ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, не надав належної оцінки відповідності спірних розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року положенням чинного законодавства, зокрема щодо компетенції районної державної адміністрації на їх прийняття та дійшов передчасного висновку про неможливість витребування спірної земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив правильність висновків суду першої інстанції, не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги та формально погодився із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, не правильно оцінивши спосіб захисту права, який обрав власник земельної ділянки з метою захисту своїх порушених прав.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки вказані недоліки, допущені судами, не можуть бути усунуті при касаційному розгляді справи, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

При новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо, надати мотивовану відповідь на всі основні аргументи сторін.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ф. Хопта

СуддіО. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк