Справа № 520/6286/16-ц
Провадження № 6/520/228/19
УХВАЛА

07.06.2019

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

За участю:

Представника заявника адвоката Гаврилюка П.С.

Представника заінтересованої особи адвоката Главацького Ю.А.

Розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець Колечко Дмитро Миколайович та стягувача ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 29.03.2019 року звернувся ОСОБА_1 із заявою про визнання виконавчого листа, виданого 04.01.2019 року Київським районним судом м. Одеси по справі №520/6286/16ц та визнати дії приватного виконавця Колечко Д.М., у провадженні якого знаходиться даний виконавчий лист, щодо реалізації арештованого майна неправомірними та зобов`язати виконавця повернути даний виконавчий лист стягувачці.

Заява обґрунтована тим, що виконавчий лист не відповідає вимогам Закону України « про виконавче провадження» в частині відсутності зазначених в ньому прізвища, ім`я та по батькові посадової особи, яка його видала; прізвища особи боржника не відповідає прізвищу відповідача відносно якого по даному виконавчому листу відкрито виконавче провадження; у виконавчому листі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника. Дані обставини, на думку заявника унеможливлюють відкриття виконавчого провадження по такому виконавчому листу.

У судовому засіданні, після роз`яснення судом що питання визнання виконавчого листа таким ще підлягає виконанню та дій виконавця щодо виконавчих дій по реалізації арештованого майна не можуть розглядатись в одному провадженні , представник заявника наполягав на розгляді, в даному провадженні, питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги та наполягав на тому, що подібні порушення є безумовною підставою для повернення виконавчого листа боржнику без прийняття до виконання якщо виконавчий лист не відповідає вимогам, передбаченим Законом.

Заінтересована особа приватний виконавець Колечко Д.М. заперечуючи проти задоволенні заяви надав до суду матеріали виконавчого провадження 58151794 відкритого 22.01.2019 року по виконавчому листу №520/6286/16ц.

Представник заінтересованої особи приватного виконавця, у судовому засіданні заперечував проти задоволенні заяви, вважаючи, що оспорюваний виконавчий лист був прийнятий до виконання з урахуванням ухвали апеляційного суду Одеської області від 05.12.2018 року якою було виправлене прізвище боржника, визначене у резолютивної частині рішення, відсутність у виконавчому листі РНОКПП боржника не може бути підставою для відмови у його прийнятті до виконання, а відомості про посадову особу яка видала виконавчий лист наявний у його змісті.

Як встановлено у судовому засіданні рішенням київського районного суду м. одеси від 09.08.2017 року по цивільної справі №520/6268/16ц були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 і стягнуто з ОСОБА_1 сума авансу, сплаченого за розпискою від 28.11.2012 року у розмірі 73000 доларів США, що у гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення становить 1 878476, 66 грн., і судові витрати у загальному розмірі 7 165,61 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. одеси від 18.01.2019 року було виправлено прізвище відповідача у рішенні від 09.08.2017 року, та зазначене прізвище відповідача: « ОСОБА_3 ».

Постановою від 27.09.2018 року рішення Київського районного суду від 09.08.2017 року було викладено в новий редакції : « стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1834760,90 грн., що станом на 25.06.2017 року еквівалентно 73000 доларів США».

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.12.2018 року було виправлено в абзаці третьому резолютивної частини постанови апеляційного суду Одеської області від 27.08.2018 року допущену в прізвищі відповідача ОСОБА_1 описку. Вірним слід вважати « Стягнути з ОСОБА_1 …».

На підставі постанови від 2709.2018 року Київським районним судом м. Одеси 04.01.2019 року було виданий виконавчий лист в якому, на титульному листі, зазначено: « повна назва суду: Київський районний суд м. Одеси. 27.09.2018 року Апеляційний суд за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення авансу стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1834760,90 грн., що станом на 25.05.2016 року еквівалентно 73000 дол. США. Постанова набрала чинності: 27.09.2018 року. Виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років». На звороті виконавчого листа зазначено: «відомості про боржника: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , Овідіопольським РВ м Одеси», місто мешкання: АДРЕСА_1 , відомості про стягувача: ОСОБА_2 ( ІПН: НОМЕР_2 АДРЕСА_2 . Виконавчий лист виданий 04.01.2019 року, суддя /підпис/ О.М. Куриленко, секретар /підпис/ Н.Р.Абухіна».

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною першою статті 432 ЦПК України, передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для цього зазначені у частині другої зазначеної статті, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частиною четвертою даної статті визначено, що про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Законом України « Про виконавче провадження», 2016 р., ( далі Закон ) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У виконавчому документі, відповідно до вимог ч.1 ст. 4 Закону зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Пунктом шостим частини четвертої статті четвертої Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у відповідності до вимог п.5 ч.1 ст. 39 Закону, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно ч. 1ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

«Відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах».

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/283/17ц (провадження № 61-331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Обґрунтовуючи такий висновок, Верховний Суд посилався на ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Такий правовий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-62цс14 від 25 червня 2014 року, у якій ідеться про те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Головним завданням виконавчого провадження є правильне і своєчасне виконання судового рішення. За умови відсутності у виконавчому листі окремих персональних даних у виконавця є можливість направити запит до відповідних державних органів для отримання цієї інформації.

Повернення виконавчого документа через відсутність у виконавчому листі даних про особу має ознаки формальності, оскільки у виконавця під час виконання судового рішення не виникає проблем із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів. Саме тому судова практика складається таким чином, щоб судове рішення було виконано якомога швидше.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що не підлягає задоволенню заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Одеси 04.01.2019 року по справі № 520/6286/16ц, таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав.

Описка у прізвищі боржника ( при чому у виконавчому листі декілька разів надруковано прізвище ОСОБА_3 і Парамарчук ), відсутність РНОКПП, при наявності як в самому листі відомостей які дозволяють ідентифікувати особу ( паспортні дані та місце проживання) при наявності ухвали апеляційного суду яким було виправлено у резолютивної частині постанови прізвище особи, з якою підлягає стягненню заборгованість а також лише один раз наявність визначення прізвища та ініціалів посадових осіб яки видали виконавчий лист . на думку суду, є формальними ознаками, повернення по яким виконавчого документа буде ознаками надмірного формалізму, який є неприпустимим при судовому розгляді справи, в якому виконавче провадження є завершальною стадією.

При розгляді даного питання суд оцінює баланс прав сторін виконавчого провадження, яки можуть бути порушеними даним рішенням.

З одного боку це позивач по справі, якому рішенням суду ( набрало законної сили 27.08.2018 року ) були поновлені порушені права шляхом стягнення із відповідача грошей, та яка очікує виконання рішення суду як кінцеву стадію судового процесу саме поновлення порушених прав.

З іншого боку боржник, який розуміє про наявність рішення про стягнення з нього грошей та свої обов`язки щодо необхідності його виконання, права якого даним рішенням виконавця щодо прийняття до провадження виконавчого листа не змінюються та не збільшуються, а лише починають виконуватися у примусовому порядку, у зв`язку із відсутністю добровільного погашення.

Дані обставини надають суду змогу вважати, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з формальних підстав, приведе до закінчення виконавчого провадження та продовження порушення прав стягувача, а відмова , в свою чергу, не змінить права та обов`язки боржника, відносно якого існує рішення , яке набрало законної сили та яке підлягає виконання у будь-якому випадку якомога швидше.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 353,354,432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 заінтересовані особи: приватний виконавець Колечко Дмитро Миколайович та стягувача ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Одеси 04.01.2019 року по справі № 520/6286/16ц, таким, що не підлягає виконанню.

Повна ухвала буде винесена протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяті днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя Луняченко В. О.

Повна ухвала суду виготовлена 07.06.2019 року