ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м.Суми

Справа №592/17600/18

Номер провадження 22-ц/816/1256/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року, ухваленого у складі судді Котенко О.А. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2500 грн з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що з 22.12.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину: Елізабету, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час відповідач з дитиною не спілкується, добровільно аліментів не сплачує, будь-якої матеріальної чи іншої допомоги не надає, проживає з іншою сімєю (жінкою) та має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 частково визнав позовні вимоги та не заперечував проти обовязку сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1013,50 грн. При цьому зазначив, що він офіційно не працевлаштований, допомоги по безробіттю не отримує, має сезонний заробіток, винаймає житло, тому сплачувати аліменти в більшому розмірі він не спроможний.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1600 грн щомісячно, починаючи з 21.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким визначити розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1013,50 грн, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував вимоги ст. 182 СК України та ст. 263 ЦПК України, повно і всебічно не зясувавши дійсні обставини справи, на які посилався відповідач, а саме те, що він офіційно не працевлаштований, допомоги по безробіттю не отримує, має сезонний заробіток, вимушений оплатно винаймати житло, оскільки не має власного.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони з 22.12.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5-9). На даний час дитина проживає з позивачем.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Так, суд встановив, що відповідач має задовільний стан здоровя, працює без укладення трудового договору, інших утриманців не має, у відповідності до ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З огляду на викладене, місцевий суд визначив розмір аліментів у сумі 1600 грн щомісячно, який буде необхідним та достатнім для утримання дитини.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо його витрат на винаймання житла відповідно до договору найму житлового приміщення від 10 жовтня 2018 року (а. с. 23), з огляду на наступне.

Відповідно до довідки № 14.03-08/24893 від 27.11.2018 року ОСОБА_2 з 02.04.2011 року і по теперішній час зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 12а), тобто має право проживання та безоплатного користування житловим приміщенням за вказаною адресою без додаткових витрат на винаймання іншого житла.

Та обставина, що відповідач офіційно не працевлаштований не може бути врахована судом, оскільки відповідно до ст. 180 СК України він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того ним не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що він здійснює відповідні дії для офіційного працевлаштування.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час саме суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, перелічених у ст. 182 ч. 1 СК України.

З огляду на викладене, висновок суду про наявність у відповідача можливості надавати дочці матеріальну допомогу у розмірі 1600 грн щомісячно є обґрунтованим та не спростований відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно зясував обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

ОСОБА_5