ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1751/18 Номер провадження 22-ц/814/1532/19Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю. Д. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Абрамова П.С., Хіль Л.М.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів»

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 березня 2019 року у складі судді Новака Ю.Д.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позов мотивовано тим, що 02.04.2019 р. вона була звільнена з посади майстра дільниці готової продукції ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці. На час звільнення позивача існувала заборгованість по заробітній платі за попередній період в сумі 5388,84 грн. та було нараховано до виплати у зв`язку зі звільненням 9445,80 грн. В день звільнення розрахунок з позивачем проведений лише в сумі 270 грн. Таким чином, заборгованість підприємства становить 14564,64 гривень. На день пред`явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку з 03.04.2018 р. по 14.08.2018 р. з урахуванням додаткових обґрунтувань від 20.03.2019 р., складає 17429,72 гривень.

З наведених підстав позивач просила суд стягнути з ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 14564,64 гривень, а також середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 03.04.2018 року по 14.08.2018 року у розмірі 17429,72 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 20 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Держаного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 14564,64 гривень та середній заробіток за період затримки розрахунку з 03.04.2018 року по 14.08.2018 року в сумі 17429,72 гривень з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з Держаного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник відповідача ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 17429,72 гривень та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні середнього заробітку у такому розмірі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені судом висновки є такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

В обґрунтування доводів скарги вказує на відсутність вини ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» у своєчасній виплаті заробітної плати позивачеві, посилаючись на те, що наказом № 78-п від 29 травня 2018 року виконуючим обов`язки Генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» призначено з 30 травня 2018 року ОСОБА_2 Попереднього директора було звільнено з посади 10 травня 2018 року. Фактично директор на підприємстві був відсутній з березня 2018 року.

Окрім цього зазначає, що через непрофесійні та неправомірні дії попереднього керівництва підприємство опинилося у складному фінансовому стані, у зв`язку з чим ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 000334 від 08.07.2016 року за ч. 5 ст. 191 КК України щодо незаконного заволодіння майном підприємства. 13.04.2018 року слідчим УСБУ у Полтавській області було проведено обшук та вилучено всі первинні бухгалтерські документи підприємства, а постановою Подільського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 15.05.2018 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках підприємства.

Крім того, Господарським судом Полтавської області 02 травня 2018 року накладено арешт на грошові кошти ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що з квітня 1992 року позивач ОСОБА_1 працювала на ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

02 квітня 2018 року ОСОБА_1 звільнена з посади майстра дільниці готової продукції ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.

Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача та не заперечуються сторонами по справі.

Станом на 02 квітня 2018 року, тобто на день звільнення позивача, загальний розмір заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 становив 14564,64 гривень, що підтверджується копіями розрахункових листків, а також не оспорюється апелянтом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається відповідач не спростовують вини ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», як в утворенні заборгованості по виплаті заробітної плати, так і в нездійсненні остаточного розрахунку з працівником при звільненні. Стороною відповідача не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що підприємством вживаються залежні від нього заходи щодо належного виконання покладеного на нього зобов`язання, повний розрахунок при звільненні ОСОБА_1 з підприємства не проведений з вини роботодавця

Рішення та висновки суду першої інстанції в частині суми нарахованої, але не виплаченої позивачеві заробітної плати, а також розрахунку середнього заробітку апелянтом не оспорюються, а тому відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядаються.

У відповідності до статті 43 Конституції України та статті 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Судом встановлено, що в порушення вимог статті 116 КЗпП України за відсутності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, відповідачем ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» не здійснений розрахунок при звільненні позивача ОСОБА_1 до теперішнього часу. Наявність заборгованості по заробітній платі у розмірі 14564,64 гривень представник відповідача не оспорює, посилаючись лише на відсутність вини підприємства в утворенні заборгованості.

Проте, наведені в апеляційній скарзі обставини в обґрунтування відсутності вини підприємства своєчасно, на момент звільнення, виплатити ОСОБА_1 заробітну плату, мали місце у травні-місяці 2018 року, у той час як позивач звільнилася з роботи 02 квітня 2018 року.

Вилучення первинної бухгалтерської документації підприємства при здійсненні обшуку 13 квітня 2018 року також не підтверджує відсутність вини ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» у не проведенні розрахунку з позивачем в день її звільнення з роботи та не доводить неможливість його здійснення.

Посилання в апеляційній скарзі на факт накладення арешту на грошові кошти ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» є безпідставним, оскільки право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України), а згідно частини першої статті 115, частини п`ятої статті 97 КЗпП України, статті 22, частин першої, шостої статті 24, частини третьої статті 15 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Доказів накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника та призводить до порушення конституційних прав громадян, матеріали справи не містять.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, що не є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 17 травня 2019 року при відкритті апеляційного провадження ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» відстрочено сплату судового збору в сумі 1057 гривень до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, які підлягають стягненню в дохід держави.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 березня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» в дохід держави 1057,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: П.С. Абрамов

Л.М. Хіль