ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13660/18

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/685/19

Чернігівський апеляційний суд у складі :

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Служба автомобільних доріг у Чернігівській області,

Дочірнє підприємство «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування шкоди,

місце ухвалення рішення суду - м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 15 березня 2019 року.

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 6282,56 грн у рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків та 15000 грн моральної шкоди.

У мотивування заявлених вимог зазначив, що 12 серпня 2018 року він рухався на власному автомобілі ВАЗ-211120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автомобільній дорозі Н-27 Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч у напрямку м. Чернігів, і на 25 км + 490 м зазначеної дороги, внаслідок невжиття відповідачем заходів щодо належного утримання даної автомобільної дороги, автомобіль потрапив у вибоїну (яму), у результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вважає, що наявні усі підстави для покладення на Службу автомобільних доріг у Чернігівській області цивільно-правової відповідальності за вказану ДТП. Розмір матеріальної шкоди підтверджений висновком експертного авто-товарознавчого дослідження від 31 жовтня 2018 року, відшкодувати яку у добровільному порядку відповідач не погоджується.

Указує, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача він зазнав моральної шкоди, яка виразилася у втраті нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, та перенесенням глибокого стресу, завданого пошкодженням його автомобіля.

Ухвалою суду від 16 січня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача було залучено ДП «Чернігівський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України».

Протокольною ухвалою від 20 лютого 2019 року суд змінив статус третьої особи на стороні відповідача ДП «Чернігівський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» на співвідповідача у справі.

Рішенням від 15 березня 2019 року Деснянський районний суд м. Чернігова позов задовольнив частково. Стягнув зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 6107,56 грн у відшкодування майнової шкоди, 3000 грн моральної шкоди та 1251,13 грн у відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі Служба автомобільних доріг у Чернігівській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні заяви відповідача про виклик свідків, які могли б своїми показами усунути протиріччя стосовно наявності чи відсутності на 29 км дороги дорожніх знаків.

Представник відповідача вказує, що при складанні процесуальних документів працівниками правоохоронних органів мали місце порушення, зокрема, акт обстеження вулично-шляхової мережі складено 12 серпня 2018 року, а протокол про адміністративне правопорушення - 31 серпня 2018 року. На думку представника, також мало місце порушення порядку складання схеми місця ДТП, що також потребувало уточнення шляхом допиту інспектора у якості свідка.

Стверджує, що судом не надано жодної правової оцінки незаповненим графам акту обстеження вулично-шляхової мережі від 12 серпня 2018 року. Крім цього, відмовляючи у виклику та допиту як свідка в.о. начальника філії «Чернігівський облавтодор» ОСОБА_2 , суд фактично позбавив відповідача права на доведення факту встановлення дорожніх знаків, указаних в акті введення в експлуатацію дорожніх знаків від 10 липня 2018 року, який є належним доказом у справі.

Зазначає, що з ДП «Чернігівський облавтодор» укладено договір про надання послуг, відповідно до якого останнє взяло на себе зобов`язання з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення та відповідальність за шкоду, завдану внаслідок ненадання або неналежного надання послуг. На переконання заявника, для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, слід встановити наявність в діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, у той час як матеріали справи не містять відомостей про те, що посадові особи Служби автомобільних доріг притягувались до адміністративної відповідальності.

Заявник стверджує, що Служба автомобільних доріг у Чернігівській області не є належним відповідачем у справі, враховуючи наявні відповідні договірні зобов`язання з підрядним підприємством.

Також вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували обставини неможливості рухатися ближче до осьової лінії в напрямку руху, або мати змогу негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Дорожня обстановка, ширина проїзної частини, відсутність транспортних засобів на сусідній смузі дозволяли водію об`їхати перешкоду у випадку її своєчасного виявлення. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, протягом якого часу існувала дана вибоїна.

Звертає увагу на той факт, що розмір заподіяної ОСОБА_1 шкоди не підтверджений належними доказами, тобто не доведено причинного зв`язку між отриманими механічними пошкодженнями та понесеними витратами.

У наданому відзиві представник ДП «Чернігівський облавтодор», частково погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить скасувати судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи відзиву зводяться до того, що враховуючи положення ЗУ «Про автомобільні дороги», ЗУ «Про дорожній рух», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, ДП «Чернігівський облавтодор» не може бути суб`єктом цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди у даній справі, оскільки підприємство та його структурні підрозділи не є власниками (балансоутримувачами) автомобільних доріг, не наділені функціями, правами та обов`язками з управління автомобільними дорогами, не отримують кошти з бюджетів на їх утримання та експлуатацію, а являються виключно підрядними організаціями.

Представник підприємства звертає увагу на те, що постановою Чернігівського районного суду від 16 жовтня 2018 року закрито провадження у справі по факту даної ДТП відносно працівника ДП «Чернігівський облавтодор» у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Посилається, що і на підставі договору про закупівлю послуг за державні кошти від 15 березня 2018 року підприємство також не може бути суб`єктом цивільно-правової відповідальності, оскільки такий договір є двостороннім і не може породжувати прав чи обов`язків для третіх осіб, які не є його сторонами, зокрема, позивача у справі. Зазначає, що як на момент виникнення ДТП, так і на даний час між відповідачами відсутні будь-які претензії, пов`язані з ненаданням, несвоєчасним або неналежним наданням послуг, передбачених укладеним договором.

Наголошує на тому, що з метою попередження учасників дорожнього руху про наявність вибоїн на автомобільній дорозі були встановлені попереджувальні знаки, що підтверджується актом від 10 липня 2018 року. Сама по собі наявність певних вибоїн на автомобільній дорозі не може бути свідченням неналежного експлуатаційного утримання, якщо у встановленому законом порядку не буде доведено, що їх розмір (глибина) являється недопустимим.

Посилається на те, що ДТП, в якій автомобіль отримав пошкодження, сталась саме внаслідок порушення водієм цього транспортного засобу ПДР.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що Служба автомобільних доріг у Чернігівській області як орган, що уповноважений здійснювати контроль за станом доріг загального користування, які перебувають у державній власності, та прийняв підрядні роботи, які виконало ДП «Чернігівський облавтодор» на підставі договору, надалі несе самостійну відповідальність за технічний стан дороги перед третіми особами у разі завдання їм шкоди, що пов`язана з неналежним станом дорожнього покриття, у зв`язку з чим завдана майнова шкода у розмірі 6107,56 грн підлягає відшкодуванню саме за рахунок першого відповідача.

Суд не визнав за можливе покласти на Службу автомобільних доріг у Чернігівській області обов`язок по відшкодуванню витрат на придбання бензину в сумі 175 грн через не доведення позивачем належними доказами того факту, що вказані витрати пов`язані з відшкодуванням ним наслідків заподіяної майнової шкоди.

Ураховуючи доведеними вимоги ОСОБА_1 щодо протиправної бездіяльності відповідача по належному утриманню автомобільної дороги, у зв`язку з чим він зазнав душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням належного йому автомобіля та виникненням вимушених змін у житті через неможливість користування транспортним засобом, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості суд вказав про наявність законних підстав для часткового задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, у відшкодування якої стягнув зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області 3000 грн.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог не оскаржується, тому, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки ВАЗ 211120, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 19 травня 2011 року (а.с. 8).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2018 року, 12 серпня 2018 року о 20 год. 40 хв. на автомобільній дорозі Н-27 «Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч», ОСОБА_2 , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан дороги, не вжив заходів щодо ліквідації ями довжиною 0,9 м, шириною 0,6 м. і глибиною 0,09 м (виміри проводились лінійкою ДСТУ-17435-72) на проїзній частині вулиці, що стало супутньою причиною ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ 2111», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого завдано матеріальних збитків ОСОБА_1 , чим порушив п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97, ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», п. 1.5 ПДР (а.с. 9).

Обставини, викладені у протоколі, підтверджуються актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12 серпня 2018 року (а.с. 10-11), у якому зазначено про відсутність попереджувальних дорожніх знаків в зоні потрапляння автомобіля позивача у вибоїну у дорожньому покритті.

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , працюючого в.о. начальника філії «Чернігівський райавтодор», закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП (а.с. 12). Дійшовши такого висновку, районний суд зазначив, що філія «Чернігівський райавтодор» не є юридичною особою, не є власником доріг, не є розпорядником коштів і виконує роботи згідно місячних завдань, виданих службою автодору в межах виділених коштів. Відносини філії з іншими суб`єктами підприємницької діяльності будуються на підставі договорів, що укладаються ДП «Чернігівський облавтодор», і доручень ДП «Чернігівський облавтодор», у зв`язку з чим ОСОБА_2 не являється відповідальною посадовою особою і не може бути суб`єктом даного правопорушення. Вказана постанова суду у апеляційному порядку не оскаржувалась.

15 березня 2018 року між Службою автомобільних доріг у Чернігівській області (замовник) та ДП «Чернігівський облавтодор» (підрядник) був укладений договір про закупівлю послуг за державні кошти, за умовами якого підрядник зобов`язався надати послуги - експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення загального користування (додаток 1) та штучних споруд на них в Чернігівській області, згідно технічного завдання за рахунок коштів державного бюджету та в обумовлений договором термін (а.с. 65-75).

Пунктом 6.3 договору визначені обов`язки підрядника, зокрема, якісно та своєчасно виконувати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг відповідно до вимог нормативних актів, визначених у п. 1.3 договору та інших актів, виконання яких є обов`язковим.

За повідомленням Служби автомобільних доріг у Чернігівській області від 17 серпня 2018 року автомобільна дорога загального користування державного значення Н-27 Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч знаходиться на балансі у Служби автомобільних доріг, яка обслуговує її згідно з договором від 15 березня 2018 року № 1811, генеральна підрядна організація - ДП «Чернігівський облавтодор» (а.с. 14). Відповідно до актів обстеження та листа ДП «Чернігівський облавтодор» дорога обстежується три рази в місяць згідно ДСТУ 3587-97.

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 336, складеного 31 жовтня 2018 року експертом-автотоварознавцем Громовим А.М. , вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля легкового «ВАЗ-211120», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП, яка сталась 12 серпня 2018 року, станом на дату оцінки - 31 жовтня 2018 року складає 5188,56 грн (а.с. 20-23).

Відповідно до ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

За змістом ст. 10 ЗУ «Про автомобільні дороги» державне керування автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої направляється й координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади в області транспорту і який має свої органи керування на місцях.

Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, забезпечення сталого функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами (п.п. 2, 4 ст. 11 ЗУ «Про автомобільні дороги»).

Як вбачається з матеріалів справи, органом державного керування автомобільними дорогами загального користування у Чернігівській області є Служба автомобільних доріг у Чернігівській області, на балансі якої перебувають всі автомобільні дороги загального користування області.

Згідно зі ст. 9 ЗУ «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо ДТП сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про автомобільні дороги» автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

За приписами пунктів 2, 5, 10 розділу 1 Загальних положень Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ним та охорони, затверджених постановою КМУ від 30 березня 1994 року № 198, ремонт і утримання дорожніх обєктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх обєктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх обєктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів.

Розділом 2 Правил визначено обов`язки і права власників дорожніх об`єктів бо уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, де серед інших зазначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (п. 11 Правил).

Контроль за дотриманням цих Правил здійснюється власниками дорожніх об`єктів або уповноваженими ними органами та Державтоінспекцією.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Служба автомобільних доріг у Чернігівській області є органом, який уповноважений здійснювати контроль за станом доріг загального користування, які перебувають у державній власності, а отже повинен нести самостійну відповідальність за технічний стан дороги перед третіми особами у разі завдання їм шкоди.

Посилання відповідача на положення п. 1.6 Договору № 1811 від 15 березня 2018 року, за яким підрядник - ДП «Чернігівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у повній мірі відповідає за належне утримання доріг та несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової і нематеріальної шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів і іншим учасникам дорожнього руху, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного з вини виконавця, не може бути підставою для скасування судового рішення.

Так, виникнення дорожньо-транспортної пригоди, у якій транспортний засіб позивача зазнав пошкоджень, з причини незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного саме з вини виконавця, тобто другого відповідача у справі, підлягає доказуванню. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Служба автомобільних доріг, здійснюючи контроль за станом доріг загального користування та будучи замовником за договором підряду, прийняла виконані підрядником роботи без будь-яких зауважень, отже належні докази на підтвердження вини підрядника внаслідок неналежного виконання останнім умов договору у матеріалах даної цивільної справи відсутні.

Ураховуючи наведене, а також те, що замовник повинен здійснювати контроль за забезпеченням безпечного руху на автомобільній дорозі, яка перебуває на його балансі, усувати виявлені недоліки, які несуть ризик настання негативних наслідків, завдання шкоди учасникам дорожнього руху, висновок суду першої інстанції про стягнення відшкодування саме зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, є законним та обґрунтованим.

Зважаючи на наведене, з метою забезпечення сталості та єдності судової практики, однакового застосування норм права, апеляційний суд під час вирішення спору врахував висновки суду касаційної інстанції (ухвалені у подібних правовідносинах), наведені в постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 554/13464/15-ц (провадження № 61-10383св18), від 20 грудня 2018 року у справі № 185/8229/16-ц (провадження № 61-27678св18), від 13 лютого 2019 року у справі № 0508/1310/2012 (провадження № 61-5632св18).

Відповідно до положень ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд вважає, що позивачем на підтвердження доводів позову було надано належну доказову базу щодо пошкодження належного йому транспортного засобу внаслідок потрапляння у вибоїну (яму) у дорожньому покритті.

Відповідно до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12 серпня 2018 року на 25 км + 490 м автодороги Н-27 Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч, що складений за викликом ОСОБА_1 працівниками поліції в межах компетенції, була виявлена вибоїна (яма) довжиною 0,9 м, шириною 0,6 м та глибиною 0,09 м, відповідні дорожні знаки відсутні. За результатами обстеження ділянку дороги визнано незадовільною, яка потребує ремонту. Зазначений акт у встановленому порядку нечинним не визнаний. Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дав указаному доказу належну правову оцінку, і доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Інформація, викладена у наведеному вище акті, узгоджується з даними, які викладені на схемі місця ДТП від 12 серпня 2018 року, що наявна в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 Відповідно на схемі відображена вибоїна на шляху та зазначено її розміри (довжина 0,9 м, ширина 0,6 м та глибина 0,09 м), розташування автомбіля на ділянці дороги та зафіксовано деформацію диска, переднього правого колеса транспортного засобу.

Посилання відповідача на те, що в ході судового розгляду не були допитані в якості свідків працівники поліції, які складали акт обстеження від 12 серпня 2018 року, не має значення для правильного вирішення спору, оскільки матеріали справи містять також фотографії з місця ДТП, що узгоджуються із викладеними у акті обставинами щодо існування вибоїни (ями). Крім цього, щодо наведених вище обставин давав пояснення і допитанй судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_1

Те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений через кілька днів після складання акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, не свідчить про відсутність на відрізку дороги вибоїни і неналежність самого акту, оскільки його першочерговим призначенням є фіксація результатів обстеження ділянки дороги.

Не є визначальним для вирішення спору допит як свідка ОСОБА_2 на предмет доведення факту встановлення дорожніх знаків, як про це зазначає відповідач в апеляційній скарзі, оскільки за змістом ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а аткт обстеження вулично-шляхової мережі свідчить про відсутність попереджувальних дорожніх знаків на ділянці автодороги.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає також про ймовірність неправильно проведених обмірів вибоїни працівниками поліції, перевищення швидкості самим позивачем, проте вказані твердження жодними належними доказами не підтверджені, а отже є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення.

Так, скаржник стверджує, що ДТП могла відбутись внаслідок перевищення позивачем швидкості, але жодних клопотань щодо призначення відповідної експертизи для визначення механізму дорожньо-транспортної пригоди у суді першої інстанції не заявлялось.

Є неспроможними доводи відповідача про відсутність належних доказів розміру спричиненої ОСОБА_1 шкоди, оскільки наданий ним висновок експертного автотоварознавчого дослідження щодо вартості матеріального збитку в ході судового розгляду жодним чином не спростований.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На думку колегії суддів, визначений районним судом розмір грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн, є достатнім і аргументованим, оскільки судом, у відповідності до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 та виходячи з вимог розумності, виваженості і справедливості, були враховані та відповідно вмотивовані конкретні обставини заподіяння позивачу душевних страждань, які мають суттєве значення для розгляду справи, характер та обсяг його немайнових втрат. Так, суд першої інстанції констатував, що позивач, у зв`язку з пошкодженням належного йому майна (автомобіля) та виникненням вимушених змін у житті через неможливість користування транспортним засобом, був вимушений докладати додаткових зусиль для організації сімейного життя.

Зважаючи на вищенаведені обставини даної справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наявності у матеріалах справи належних і допустимих доказів на підтвердження факту неналежного здійснення Службою автомобільних доріг у Чернігівській області контролю за забезпеченням безпечного руху на автомобільній дорозі, яка перебуває на її балансі.

За таких обставин апеляційний суд приходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 27 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: