РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/3396/19

Пров. №2/766/6014/19

05 червня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Ус О.В.,

секретар судового засідання Неменко Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

Позивач 19.02.2019 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що їй належить спірна квартира, у якій зареєстровані відповідачі. ОСОБА_2 не проживає в квартирі без поважних причин з 2010 року, а відповідач ОСОБА_3 з 2012 року, відповідачі не несуть будь-яких витрат на утримання спірної квартири.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності виданого Фондом комунального майна м. Херсона 26.11.2010 року, квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації, що підтверджено Витягом про державну реєстрацію праві №28732041 від 20.01.2011 року (арк. справи 5,6).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 маючи об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало.

Відсутність відповідача ОСОБА_3 за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачами, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач ОСОБА_3 , не мешкаючи в спірній квартирі з 2012 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.

Вирішуючи заявлену позивачем вимогу, щодо визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням суд виходить із такого.

Відповідач ОСОБА_2 є співвласником спірної квартири, згідно ч.1 ст.383 ЦК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованоюЗаконом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР(даліКонвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Враховуючи викладене і те, що відповідач є співвласником спірної квартири, він має рівне з позивачем право володіння, користування та розпорядження нею, а тому не може бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою, не залежно від тривалості часу його відсутності.

Стосовно заяви про визнання позову, яка надійшла від відповідача ОСОБА_2 , суд роз`яснює наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує його права як співвласника житла. Відповідач ОСОБА_2 не позбавлений можливості самостійно знятись з реєстраційного обліку, а позивач має інший шлях захисту своїх прав - звернення до суду з позовною заявою про відшкодування витрат на утримання квартири до відповідача ОСОБА_2 як співвласника нерухомого майна.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги в частині визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням задоволеннню не підлягають.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складене 10 червня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 90, 235, 258, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнї скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус