Справа № 305/1780/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Рахівського районного суду від 06 червня 2018 року, ухваленого суддею Бліщ О.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Середньоводянська сільська рада Рахівського району Закарпатської області про визнання незаконним та скасування рішення Середньоводянської сільської ради №119 від 28.12.2012, визнання недійсним свідоцтва про право власності та зобов`язання усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, вона являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1114 га., що підтверджується кадастровим планом земельної ділянки, який виготовлений ПП «Закарпатгеопроект». Зазначене нерухоме майно перейшло їй у власність після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13 червня 2011 року рішенням Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області за №36 «Про надання дозволу на оформлення технічної документації щодо посвідчення права власності на земельну ділянку» їй надано дозвіл на оформлення технічної документації щодо посвідчення права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 14 вересня ІНФОРМАЦІЯ_2 року у ліцензійній землевпорядній організації, нею замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку, що розташована на території Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області. Однак, виготовити останні не являється для неї можливим, оскільки відповідачі, на земельній ділянці, яка використовується за цільовим призначенням, самовільно збудували огорожу, чим самим захопили частину земельної ділянки орієнтованою площею 0,003 га. Крім того, по факту самовільного захоплення земельної ділянки у відношенні відповідача, державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яким встановлено, що з боку відповідача, має місце самовільне захоплення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0030 га. За вказаних обставин, з врахуванням збільшених позовних вимог позивач просила визнати незаконним та скасувати рішення Середньоводянської сільської ради від 28 грудня 2012 №119, щодо затвердження технічної документації, після складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передачу безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 , загальною площею 0,0955 га. за цільовим призначенням "для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд", що знаходиться по АДРЕСА_2 . Визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1 видане Державним реєстратором ОСОБА_7 від 28.05.2012 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 , загальною площею 0,0955 га. з цільовим призначенням "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", що знаходиться по АДРЕСА_2 ; зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно встановленої огорожі та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати по справі.

Рішенням Рахівського районного суду від 06 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким збільшені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що всупереч чинному законодавству та нормам, які захищають право приватної власності, відповідачем самовільно зайнято частину земельної ділянки, порушено межі суміжних земельних ділянок та встановлено огорожу, що підтверджується письмовими доказами, які судом першої інстанції залишено поза увагою.

Апелянт ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про місце, час розгляду справи належним чином повідомлені.

З матеріалів справи вбачається, що в судові засідання 12.11.2018 р., 29.01.2019р., апелянт ОСОБА_1 також жодного разу не з`явилася, про розгляд справи була належним чином повідомлена. Представник апелянта ОСОБА_2 аналогічно в жодне судове засідання не з`явилася, надсилала клопотання про відкладення розгляду справ, які судом апеляційної скарги задоволено та відкладено розгляд справи.

14.05.2018 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката Олаг О.М. про відкладення розгляду справи в зв`язку з вступом ним у справу в інтересах апелянта ОСОБА_1 До даного клопотання адвокатом не долучено документів, які підтверджують його повноваження, як представника апелянта ОСОБА_1 .

Згідно з ч.3 п.п.10,11 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 14.08.2018 року, розгляд справи неодноразово відкладався саме через процесуальні дії апелянта, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності апелянта та його представника.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив його з недоведеності.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справам та ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №119 від 28 грудня 2012 року затверджено технічну документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських споруд і будівель площею 0,0955 га. по АДРЕСА_2 громадянину ОСОБА_3 .

28 травня 2012 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0955 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) що в АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 15 квітня 2015 року зареєстрованого в реєстрі за №1-490 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №36322742 від 15.04.2015 ОСОБА_1 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виконкому Середньоводянської сільської ради №18 від 08.04.2015 за вказаним дворогосподарством зареєстрована земельна ділянка площею 0,11 га. Дозвіл на приватизацію вказаної земельної ділянки рішенням виконкому Середньоводянської сільської ради №38 від 25 листопада 1997 року було надано колишній власниці ОСОБА_6

На момент винесення Середньоводянської сільською радою оскаржуваного рішення 28 грудня 2012 року, а також видачі оскаржуваного свідоцтва про право власності на земельну ділянку - 28.05.2012 позивач не була власником житлового будинку, до якого прилягає спірна земельна ділянка, так як успадкувала такий тільки в 2015 році. А тому під час виготовлення технічної документації, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 , а саме, станом на 2012 рік, з позивачем не повинна була погоджуватись межа, оскільки на той час вона і не була суміжним землекористувачем.

Таким чином, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не міг існувати земельний спір, оскільки ОСОБА_1 ще не являлася власником житлового будинку до якого прилягає спірна земельна ділянка.

Суд першої інстанції правильно встановив вказані обставини та обґрунтовано не взяв до уваги дані посилання позивача в підтвердження заявлених вимог. Рішення Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №119 від 28 грудня 2012 року "Про затвердження технічної документації, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку" не може бути скасоване з підстав, які зазначені позивачем.

Матеріалами справи встановлено, що спір між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та попередньою власницею земельної ділянки ОСОБА_6 , з приводу користуванні спірною земельною ділянкою раніше вже вирішувався в судовому порядку.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 07 червня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_6 в частині зобов`язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_6 частину земельної ділянки розміром 0.003га та усунення перешкод в користуванні цією земельною ділянкою відмовлено.

Даним рішенням встановлено, що ОСОБА_6 згідно свідоцтва садиби сільських населених пунктів виділено під будівництво земельну ділянку 0,07га. на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Жданова. Інших документів, які б свідчили про правомірність користування нею належною до її будинку земельної ділянки не має, а тому стверджувати, що ОСОБА_6 має право користування 0,11 га. немає підстав. Крім того, даним рішення також встановлено, що спірна земельна ділянка є єдиним проїздом до будинку з АДРЕСА_2 відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який існує з 80-х років. (а.с.69-71).

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Позивачка ОСОБА_1 , яка згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом набула 15.04.2015 року право власності на житловий будинок, що належав померлій ОСОБА_6 і до якого прилягає спірна земельна ділянка, не спростувала вищенаведені обставини, які встановлені рішенням суду.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність заявленого позову та обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Доводи апеляційної скарги даних висновків суду не спростовують, ґрунтуються на невірному розумінні фактичних обставин справи та неправильному тлумаченні вищенаведених вимог закону, а тому не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 травня 2019 року.

Головуючий :

Судді: