Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 201/11694/16-ц

провадження № 61-24857св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року у складі судді Антонюк О. А. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акцірнерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. А. звернулося до суду позовом до ОСОБА_2 , в якому просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 24 липня 2007 року № 70/в у розмірі 176 086,47 дол. США, що за курсом НБУ становить 4 514 097,56 грн, звернути стягнення на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом їх продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року, позовну заяву визнано неподаною і повернуто позивачеві.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У січні 2017 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. П. подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просило скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до вимог пункту 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі - Постанова) та враховуючи те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2011 року із ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 70/в у розмірі 851 862,65 грн та 1 820,00 грн судового збору, тобто в судовому порядку було вирішено питання (задоволено вимогу) про виконання основного зобов`язання, тому позовна вимога про стягнення звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення кредитної заборгованості є вимогою немайнового характеру і сума судового збору, яка підлягає сплаті, становить 1 378,00 грн. Проте, судами неправильно розтлумачено застосування пункту 6 Постанови та відповідно неправильно нараховано суму судового збору, яка підлягає сплаті.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М. А. до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М. А. на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ТОВ «Транс Карпати М» про звернення стягнення на майно.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у задоволенні касаційної скарги ПАТ «ВіЕс Банк» відмовлено. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06 липня 2017 року залишено без змін. Стягнуто з ПАТ «ВіЕс Банк» в дохід Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 3 919,86 грн за подання касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційне провадження у справі № 201/11694/16-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М. А. до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М. А. на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року поновлено.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2016 року позовну заяву ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. П. залишено без руху, зокрема з підстав несплати судового збору у повному розмірі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року позовну заяву ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. П. визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав неусунення недоліків позовної заяви.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем недоліки позовної заяви у повному обсязі не усунуто, зокрема несплачено судовий збір у розмірі, визначеному відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», позивачу потрібно сплатити судовий збір у розмірі 67 711,46 грн, проте ним було сплачено лише 1 378,00 грн - як за вимогу немайнового характеру, 66 333,46 грн на виконання вимог ухвали про усунення недоліків позовної заяви позивачем доплачено не було. Також відхилено посилання позивача на невідповідність застосування судом роз`яснень Постанови, оскільки позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у розмірі більшому, ніж сума, яка була стягнута рішенням суду, тому така вимога відноситься до вимог майнового характеру.

З такими висновками погодився й суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до змісту частини другої статті 6 цього Закону у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

За пунктом 4 частини третьої статті 119 ЦПК України 2004 року позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Такий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верхового Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, повертаючи позовну заяву, дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки відносяться до вимог майнового характеру, та позивач мав сплатити судовий збір відповідно до вимог підпункту 1 пункту 1частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом).

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно суми стягнуто судового збору, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували, висновків судів не спростовують, про незаконність судових рішень не свідчать, та стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень, оскільки суди першої і апеляційної інстанцій постановили ухвали з додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді В. С. Висоцька А. О. Лесько В. В. Пророк В. М. Сімоненко С. П. Штелик