КОПІЯ
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/2988/18
Провадження № 22-ц/4820/946/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), Купельського А.В., Талалай О.І.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження цивільну справу №682/2988/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року (суддя Маршал І.М., повне судове рішення складено 20 лютого 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 вказувала, що з 21 квітня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Оскільки позивачка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому потребує матеріальної допомоги, адже розмір допомоги, що виплачується на утримання дитини до 3-х років є незначним, а відповідач за станом здоров`я та матеріальним становищем має змогу надавати таку допомогу. З огляду на викладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року позов задоволено. Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання як дружини у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 2021 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні обставинам справи. Апелянт вказує, що судом при визначенні розміру стягнутих аліментів не враховано стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі ј частки його заробітку (доходу), а тому стягнення аліментів ще на користь позивачки поставить апелянта у скрутне становище. ОСОБА_1 зазначає, що судом не було враховано його стан здоров`я, адже він має захворювання, що пов`язане з проходженням служби і тому підлягає звільненню з ДСНС, у зв`язку із чим не спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. У зв`язку із викладеним апелянт просить суд змінити оскаржуване рішення в частині способу та розміру стягнення з нього аліментів на користь позивачки та ухвалити нове судове рішення про стягнення з апелянта на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з можливості ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина сторін в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що 21 квітня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб (а.с. 3), від якого у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Згідно довідки про отримання допомоги №2255 від 02 жовтня 2018 року Управління соціального захисту населення Придачук А.В. перебуває на обліку та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» призначено допомогу по вагітності та пологах з 07 червня 2018 року по 10 жовтня 2018 року та допомогу при народженні дитини з 01 серпня 2018 року по 31 серпня 2021 року. І за період з червня по вересень 2018 року позивачці нарахована допомога у розмірі 12913,15 грн. (а.с.5).

Як вбачається із довідки №8214/26-14 від 02 жовтня 2018 року виконавчого комітету Славутської міської ради ОСОБА_7 А.В. зареєстрована у АДРЕСА_1 , де разом із нею зареєстрований син ОСОБА_1 та інші родичі позивача (а.с.6).

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Водночас за положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти, є обов`язковою умовою для їх стягнення.

Встановивши вказані обставини, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини його заробітку, оскільки доказів протилежного суду в порушення вимог ст. 81 ЦПК України надано не було, хоча 19.02.2019 року ОСОБА_1 було отримано ухвалу Славутського міськрайонного суду від 30.10.2018 року про відкриття провадження у справі, в якій роз`яснено відповідачу його право на надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення на позов (а.с.13).

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки усіх видів доходів, оскільки сукупні аліменти на утримання сина та дружини будуть складати майже половину заробітної плати відповідача, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки матеріалами справи не доведено неспроможність ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу ОСОБА_2 на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку саме в розмірі 1/6 частки усіх видів його доходів.

Посилання апелянта на те, що його незадовільний стан здоров`я перешкоджає сплаті аліментів на утримання дружини є безпідставними. Так, надані ОСОБА_1 свідоцтво про хворобу №443 Центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС України та виписний епікриз відділення «Неврологічне» Хмельницької обласної лікарні не є належними та достатніми доказами неможливості надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х річного віку. І крім того, вказані документи датовані відповідно 20 та 19 березня 2019 року, тобто після винесення судом першої інстанції рішення по зазначеній справі.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що на підставі зазначених вище медичних документів він підлягає звільненню зі служби ДСНС і після звільнення йому має бути наданий статус особи з інвалідністю не є в розумінні ст. ст. 76 80 ЦПК України доказами неможливості надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу на час постановлення оскаржуваного судового рішення, адже ці події лише можуть мати місце в майбутньому.

Аргументи апеляційної скарги про те, що відповідач погоджується на сплату аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно не приймаються до уваги судовою колегією, адже саме позивач має право на визначення предмету та підстав заявленого ним позову, а відповідач наділений правом на визнання чи не визнання заявлених позовних вимог (ст. 43 ЦПК України).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) А.В. Купельський

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк