Справа № 465/1394/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/2191/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 червня 2018 року в складі судді Ванівського Ю.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління-62» про застосування наслідків нікчемності правочину, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя,-

встановила:

В липні 2017 року адвокат Мицик О.В. звернувся в суд із заявою в інтересах відповідача ОСОБА_3 , в якій просив ухвалити додаткове рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_3 відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, у розмірі 22 771 грн. 49 коп.

Оскаржуваним додатковим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12 червня 2018 року заяву адвоката Мицика Олега Володимировича в інтересах Відповідача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 22 771 (двадцять дві тисячі сімсот сімдесят одна) гривня 49 коп. - понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , вважає його незаконним та прийнятим з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що інтереси ОСОБА_3 представляла ОСОБА_4 згідно довіреності від 16.12.2014 року, при цьому докази про те, що остання представляла інтереси відповідача, яка адвокат АО «Мицик і Партнери» в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, в справі відсутні документи, які б підтверджували її повноваження, як адвоката на ведення справи.

При цьому, в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують повноваження АО «Мицик і Партнери», а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Таким чином зазначає, що доказів того, що правову допомогу ОСОБА_3 надавали адвокати АО «Мицик і Партнери», відсутні, натомість надані документи, що підтверджують повноваження адвокатів зазначеного адвокатського об`єднання на ведення іншого відповідача ОСОБА_2

Вважає, що ОСОБА_3 не надав суду належні докази отримання ним правової допомоги та понесення витрат по її оплаті.

Також, звертає увагу, що виконання дій та їх обсяг згідно акту виконаних робіт, не відповідають дійсності.

Крім цього покликається на порушення норм процесуального права, які полягають в тому, що додаткове рішення у даній справі ухвалено в іншому складі суду, а ніж рішення по суті позовних вимог.

Просить скасувати додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 червня 2018 року, в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 повідомив, що інтереси ОСОБА_3 в суді першої інстанції представляла ОСОБА_4 згідно відповідної довіреності. ОСОБА_4 є працівником АО «Мицик і Партнери» і діяла в межах укладеного між ОСОБА_3 . та цим об`єднанням договору про надання правової допомоги від 21.10.2014 року. На підставі даного договору ведення справи було доручено помічнику адвоката Кук М.Р. Щодо обсягу наданої допомоги зазначив, що усі вказані у заяві витрачені години відповідають дійсності та включають час очікування у суді на судове засідання, оскільки неодноразово судові засідання розпочиналися із значним запізненням, або відкладалися у зв`язку з клопотанням сторони позивача чи з ініціативи суду.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду є апеляційна скарга на додаткове рішення про стягнення судових витрат, сумарний розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Ухвалюючи додаткове рішення місцевий суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 був на усіх судових засіданнях, на більшості судових засідань був присутній представник ОСОБА_3 , поведінка останнього не свідчить про затягування розгляду справи, тому суд вирішив, що ОСОБА_3 має право на відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в повному обсязі, оскільки у задоволенні позову суд відмовив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача (п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

В силу ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або)значенням справидля сторони,в томучислі впливомвирішення справина репутаціюсторони абопублічним інтересомдо справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір та необхідність стягнення судових витрат доказується за загальними принципами диспозитивності та змагальності, на підставі належних та допустимих доказів.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходилась цивільна справа з позовом ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемності договору про пайову участь у будівництві житла від 09 серпня 2005 року і додаткової угоди до нього від 12.08.2011 року та визнання недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 28.05.2012 року, видане на ім`я ОСОБА_3 ; визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 та вбудоване нежитлове господарське приміщення № НОМЕР_1 загальною площею 20,4 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_2 ; визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 та автомобіль SKODA OKTAVIA A5 AMBIENTE 2008 року, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9000 гривень грошової компенсації за відступлення від рівності часток при поділі майна.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2016 року, яке набрало законної сили 03.05.2017 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, не вирішено.

Колегія суддів виходить з того, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом ОСОБА_1 гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно із ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Зазначені норми набрали чинності з 15.12.2017 року.

При цьому, рішення у даній справі ухвалено 10.10.2016 року, а набрало законної сили 03.05.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України (в редакції закону чинного на час розгляду справи в місцевому суді) представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Документи, що підтверджують повноваження представників визначались статтею 42 ЦПК України.

Зокрема, повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов`язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Згідно довіреності від 16.12.2014 року інтереси відповідача ОСОБА_3 були уповноважені представляти ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 125).

Крім цього, в матеріалах справи наявний ордер серія НОМЕР_4 на надання правової допомоги відповідачу ОСОБА_2 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_5 . Як зазначено в ордері, такий виданий на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 19 грудня 2014 року (т.1 а.с. 121-124).

В матеріалах справи є ще ордер серія ЛВ № 060673 на надання правової допомоги відповідачу ОСОБА_2 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 173-174). В ордері зазначено, що такий виданий на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 19 грудня 2014 року.

Разом з цим, такий договір (витяг з договору) в матеріалах справи відсутній.

Згідно Акту виконаних робіт від 30.08.2016 року, який підписаний ОСОБА_3 та керуючим партнером АО «Мицик і Партнери» сторони домовились, що вартість наданої правової допомоги складає 23000 грн. (т. 1 а.с. 234).

В акті є покликання на договір про надання правової допомоги від 21.10.2014 року, який додано до матеріалів (т. 1 а.с. 233).

З копій квитанцій від 02.09.2016 року та 05.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 оплатив АО «Мицик і Партнери» 14900 грн. та 7871,49 грн. відповідно (т. 1 а.с. 235).

Тобто в цілому ОСОБА_3 сплачено 22771,49 грн.

Враховуючи наведене колегія суддів констатує те, що відповідачу ОСОБА_3 була надана професійна правова допомога на загальну суму 22771,49 грн., інші докази з цього приводу в матеріалах справи відсутні.

В цьому контексті колегія суддів враховує те, що в обсяг часу затраченого на надання правової допомоги включено і час очікування в суді на судові засідання, які розпочинались із запізненням з тих чи інших підстав, при цьому такий повинен бути оплачений, оскільки затрачався у зв`язку з участю у даній справі, що спростовує протилежні доводи апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 133-142 ЦПК України, здійснюється розподіл судових витрат, які понесені сторонами, тобто тих, які вже відбулися.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що Акт виконаних робіт, копії квитанцій та Договір про надання правової допомоги сторона відповідача надала суду ще до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів виходить з того, що заявник надав докази про понесення витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу у розмірі 14900 грн. + 7871,49 грн. = 22771,49 грн., про що свідчать відповідні копії квитанцій.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування додаткового рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 червня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 14 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк