ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1087/19 Справа № 209/358/17 Суддя у 1-й інстанції - Маслов Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, Орган опіки і піклування Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дітьми, визначення способу участі батька, що проживає окремо, у вихованні дітей,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 грудня 1995 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10 грудня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 209/1926/15-ц шлюб, укладений між ними було розірвано.

З лютого 2014 року вони не проживали однією сім`єю; між ними склалися неприязні стосунки; діти проживали і проживають разом з матір`ю.

Дійти згоди щодо участі у вихованні дітей у добровільному порядку вони не змогли. Відповідач забороняє дітям спілкуватися з ним, здійснює психологічний вплив на страшу доньку ОСОБА_3 , шляхом доведення до свідомості дитини неправдивої інформації щодо причин розлучення, покладаючи при цьому вину за розрив шлюбних відносин виключно на нього. Донька внаслідок такого впливу матері перебуває у постійному психоемоційному стресі. Дівчинка перебуває у підлітковому віці, коли відбуваються анатомо-фізіологічні, психічні і соціально-психологічні зміни в поведінці дитини, які в подальшому позначаться на розвитку дитини як особистості, формуванні її характеру. Сам підлітковий вік характеризується як вік стресу, переживань та конфлікту. Тому для дитини вкрай важливо, щоб участь у її вихованні приймали обоє батьків. Свідомість дівчинки має формуватися за її впевненості у тому, що тато «покинув» не її, і шлюб батьків зруйнувався не через неї, а зовсім з інших причин: батько та мати втратили порозуміння, що перешкоджає їм у подальшому проживати разом.

До меншої доньки ОСОБА_4 його взагалі не допускають, дитина батька не знає. Весь час, коли вони перестали проживати разом, він не залишав надії на спілкування та участь у вихованні своїх дітей. Робив, що міг: матеріально забезпечував відпочинок своїх дітей та їх матері, сплачував вартість навчання ОСОБА_3 у Лондоні , намагався телефонувати, спілкуватися шляхом надсилання СМС-повідомлень, відвідати доньку в школі, а меншу вдома. Варя реагує на всі його спроби з максималізмом підлітка, а можливо, з остраху спричинити біль матері, яка забороняє їй спілкуватися з ним і доносить до свідомості дитини, що він зруйнував її життя. Вважає, що виховання дитини належить до найважливіших питань життя сім`ї.

Свій обов`язок щодо виховання доньок він має можливість повноцінно виконати лише за умови безпосереднього спілкування з ними щотижня, протягом декількох днів.

З огляду на зазначене, просив суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з доньками, визначити такі способи його участі у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , систематичні побачення щотижня в п`ятницю з 16:00 до 19:00 години і в суботу з 10:00 до 18:00 години; з метою оздоровлення, один раз на рік, у літній період, спільні відпустки його з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 20 днів в тому числі і за кордоном.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - за бажанням дитини.

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді побачень: у першу та третю п`ятницю щомісяця з 16.00 години до 19.00 години та у першу та третю суботу щомісяця з 10.00 години до 13.00 години, за місцем проживання дитини, у присутності матері дитини.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду та відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідач на протязі багатьох років не приймав участі у вихованні дітей, не сплачував аліменти та матеріально не забезпечував. Діти спілкуватися з позивачем не бажають та за батька вважають іншу людину.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує рішення суду першої інстанції та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Вислухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 02.12.1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року (т.1, а.с.11-12).

Від шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис за № 210. Згідно копії свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила ім`я, та після державної реєстрації зміни імені Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 16 травня 2017 року, актовий запис № 19 має прізвище, ім`я, по батькові « ОСОБА_3 », та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 150 (т.1, а.с.9, 10, 198).

Діти проживають з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про проживання від 26.07.2016 року та актом обстеження умов проживання від 13.12.2017 року, згідно якого для дітей створені умови для проживання, при цьому враховано їх вік, потреби та стать (т.1, а.с.116, 176).

Судом встановлено, що старша дочка позивача спілкуватися з батьком не бажає, а молодша - батьком вважає зовсім іншу людину.

Між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з чим загострились взаємовідносини між позивачем та відповідачем. Така ситуація не дає можливості в інший спосіб вирішити питання про визначення порядку та способів спілкування з дітьми, який мав би влаштувати кожну із сторін та врахувати при цьому інтереси дітей.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до вимог статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, враховуючи рекомендації Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування, суд першої інстанції, виходячи із розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей, ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на протязі багатьох років позивач не приймав участі у вихованні дітей, не сплачував аліменти, що діти спілкуватися з позивачем не бажають та за батька вважають іншу людину, не можуть бути підставою для обмеження його батьківських прав з урахуванням обставин прояву батьком ініціативи та бажання спілкуватися із дітьми, піклуватися про них і брати участь у їх вихованні.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року).

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Оскільки обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, при цьому судом було враховано інтереси дітей та встановлено графік зустрічей, який не порушує режиму дня ОСОБА_4 , не відриває її від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає нормальному існуванню.

Не дивлячись на неприязні стосунки між сторонами спору, визначений судом спосіб участі позивача у вихованні дочок забезпечить дотримання балансу інтересів сторін.

Передбачених ст.376 ЦПК України порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Свистунова