Справа № 450/827/17 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2628/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Шеремета Н.О.

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року в складі судді Мусієвського В.Є. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третьої особи приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвої Ольги Ярославівни, про встановлення факту постійного проживання із спадковдавцем,-

встановила:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом, в якому просив встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заявлених вимог покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_6 , після його смерті відкрилась спадщина на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,5998 га на території Пісківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

До спадкової частини майна, залишеного після смерті ОСОБА_6 , увійшло 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,5998 га в с . Піски Пустомитівського району Львівської області , яка була надана йому для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. 25 грудня 2003 року ОСОБА_6 склав заповіт, у якому визначив внука ОСОБА_7 спадкоємцем його майна.

Інша 1/2 частки вказаного майна належала другому із подружжя - ОСОБА_5 , на праві спільної сумісної власності, як дружині. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після своєї смерті не залишала жодного заповіту, таким чином спадкування її майна здійснюється за законом. До спадкоємців 1-ої черги за законом відносяться сини: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Він проживав з мамою з травня 2004 року і до моменту її смерті за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації. Встановлення зазначеного факту має для нього юридичне значення, з метою подальшого оформлення спадкових прав після смерті його матері ОСОБА_5 , однак у позасудовому порядку це зробити неможливо. Просив позов задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її смерті за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі по 213,35 гривень з кожного.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.12.2014 року у справі № 450/370/13-ц відмовлено у визнанні ОСОБА_2 таким, що прийняв спадщину за померлою ОСОБА_5 за законом у розмірі 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,5998 га на території Пісківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. У вказаному рішенні зазначено, що ОСОБА_2 не довів прийняття спадщини за померлою ОСОБА_5 . Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08.12.2015 року рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін.

Крім цього, апелянт вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, про що ним було заявлено в суді першої інстанції, однак суд прийшов помилкового висновку, що ОСОБА_2 довідався про порушення своїх прав з рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року, в той час як спір щодо спадкового майна між ними триває з 2013 року.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Учасники справи позивач ОСОБА_2 , відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Моісєєва О.Я. будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 230-232), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відрядженням до м. Вінниця для участі в іншому судовому засіданні, інші учасники не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд виходив з тих обставин, що позивачем належним чином підтверджено факт постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що батьками позивача ОСОБА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.04.1959 року.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Піски, Пустомитівського району, Львівської області, видано свідоцтво про смерть Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області серія НОМЕР_2 від 06.12.2012 року (повторно).

Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в абзаці другому пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Згідно із п. 23 вказаної Постанови якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як вбачається з акту обстеження проживання в житловому будинку, складеного виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 15.08.2016 року № 207, ОСОБА_2 не зареєстрований та проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 , з 2004 року (а.с. 18).

Згідно довідки виконкому Пісківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 19.05.2017 року № 133, ОСОБА_2 , 1959 року народження, проживає без реєстрації з 2004 року в АДРЕСА_1 , доглядав за ОСОБА_5 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 35).

Допитані в судовому засідання в суді першої інстанції свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повідомили, що позивач почав проживати з матір`ю після смерті батька і проживає там до сьогодні. Свідок ОСОБА_11 також повідомила, що після смерті батька ОСОБА_1 постійно приїжджав до хворої мами, а ОСОБА_10 і її чоловік ОСОБА_2 там постійно проживали.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно норм ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає акт обстеження проживання в житловому будинку, складений виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 15.08.2016 року № 207, а також довідку виконкому Пісківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 19.05.2017 року № 133 належними та допустимими доказами на підтвердження факту проживання без реєстрації ОСОБА_2 у будинку за адресою АДРЕСА_1 , з 2004 року разом з його матір`ю - ОСОБА_5 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів, враховуючи встановлені обставини справи вважає, що суд першої інстанції прийшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її смерті за адресою АДРЕСА_1 , оскільки такі обставини встановлені належними та допустимими доказами.

Покликання апелянта ОСОБА_1 на обставини встановлені в справі № 450/370/13-ц, як на підставу для відмови в задоволенні даного позову не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляду згаданої справи не було встановлення обставин щодо проживання ОСОБА_2 з його матір`ю - ОСОБА_5 до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Більше того, рішення Апеляційного суду Львівської області від 08.12.2015 року по справи № 450/370/13-ц скасовано постановою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розгляд справи на даний час не завершено.

Щодо доводів апелянта про застосування наслідків спливу позовної давності, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки спори щодо спадкового майна батьків сторін були предметом розгляду судами неодноразово, що не заперечується сторонами, однак вимога щодо встановлення певного факту не заявлялася і про порушення належних позивачу прав він дізнався лише з рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.12.2014 року у справі № 450/370/13-ц.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

Н.О. Шеремета