Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/418/19

03 червня 2019 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Сливінської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сімейне життя не склалося. Шлюб між сторонами укладено (зареєстровано) 10 серпня 2002 року в Підкарпатському воєводстві, відділом реєстрації цивільного стану в Жешові №526/2002, Республіка Польща. За час спільного проживання у них народився син сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя не склалося, на протязі останніх восьми років проживають порізно. Примирення та збереження шлюбу, на думку позивачки, не можливі.

В судове засідання позивачка не з`явилася. 05 травня 2019 року до суду надійшла її заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, виходячи з того, що він носить виключно формальний характер. Зазначає, що більше 8 років з відповідачем як подружжя не проживають.

Відповідач, який проживає в Підкарпатському воєводстві Республіки Польща в судове засідання не з`явився. До матеріалів справи долучений лист ОСОБА_2 , у якому останній вказує, що на розірвання шлюбу з позивачкою погоджується. Не заперечував, щоб дане питання було вирішено судом України.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, подані в розпорядження суду, виходячи з того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Позивачка є громадянкою України, відповідач є громадянином іншої держави - Республіка Польща, тому суд вирішує позовні вимоги керуючись положеннями Закону України "Про міжнародне приватне право", Сімейного кодексу України, а також застосовує ч.2 ст. 496 ЦПК України, яка визначає, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України.

Згідно ст.2 Закону України "Про міжнародне приватне право", цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, в тому числі питань визначення застосовуваного права.

В силу вимог ст.55 Закону України «Про міжнародне приватне право», право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до ст.63 цього Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, що діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про міжнародне приватне право», вибір права, передбачений частиною другою статті 60 та статтею 61 цього Закону, має бути здійснений у письмовій формі або явно випливати з умов шлюбного договору.

Згідно вимог ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Оскільки позивачка є громадянином України, має зареєстроване постійне місце проживання в Україні, а відповідач, як громадянин іншої держави, погодився на розгляд справи у судах України за відсутності спільного особистого закону, то суд вважає, що до питання припинення шлюбу можуть бути застосовані норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали (зареєстрували) шлюб 10 серпня 2002 року в Підкарпатському воєводстві, відділом реєстрації цивільного стану в Жешові №526/2002, Республіка Польща. (а.с.3-4).

За час спільного проживання у них народився син сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Шлюбні відносини між сторонами не склалися, впродовж тривалого часу вони проживають порізно, спільне господарство не ведуть, не підтримують взаємин, характерних для подружжя. Примирення між сторонами не можливе, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач також висловив свою позицію що зводиться до бажання розірвати шлюб.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, який на даний час існує виключно формально, буде суперечити інтересам сторін, тому його слід розірвати.

На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 258-259 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Богородчанським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 22 червня 2010 року), РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином Республіки Польща, жителем Podkarpackie Vogewodstwo, Kdbuszowa, s Ranizow ul. Krakovska, 60, зареєстрований 10 серпня 2002 року в Підкарпатському воєводстві, відділом реєстрації цивільного стану в Жешові №526/2002, Республіка Польща.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя Л.М. Битківський