Справа №333/3030/19
Провадження №2-з/333/39/19
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Піх Ю.Р., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до осіб, які можуть отримати статус відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою до осіб, які можуть отримати статус відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на Ѕ частку квартири та на рухоме майно, що знаходиться в квартирі. Мотивуючи свою заяву тим, що протягом декількох днів з дня отримання судом цієї заяви про забезпечення позову через канцелярію суду міста Запоріжжя буде подано позовну заяву про визнання договору дарування недійсним, встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна шляхом визнання права власності на частку майна.

Дослідивши подану заяву, додані до заяви письмові докази та встановивши обставини, з яких позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви позивачу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсягпозовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову»позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як слідує з заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на квартиру, вона має намір звернутися до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним, встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна шляхом визнання права власності на частку майна.

З наданих суду матеріалів справи вбачається, що квартира, на яку просить накласти арешт заявниця, останній не належала та не належить на теперішній час, що підтверджується як самою заявою, так і витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З вивчених матеріалів слідує, що заявниця не обґрунтувала, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в майбутньому.

Матеріали поданої заяви не містять жодних доказів з приводу вчинення ОСОБА_3 будь-яких дій, направлених на відчуження нерухомого майна, тому суд на підставі вищевикладеного приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, відсутні відомості щодо рухомого майна та його вартості, на яке можливо накласти арешт, що унеможливлює зробити висновок взагалі про наявність такого майна та співмірності забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Задоволення заяви заявниці порушить права власника квартири, чим будуть порушені вимоги статті 41 Конституції України.

На підставі викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149,150-153,258-260,353 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до осіб, які можуть отримати статус відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня отримання копії апеляційної скарги.

Суддя Ю.Р. Піх