Справа № 364/1195/18
Провадження № 2/364/23/19
04.03.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,
представника Позивача ОСОБА_1 (довіреність від 15.11.2018 р., а.с. 38),
Відповідач не зявилася,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом Володарського районного центру зайнятості (далі Володарський РЦЗ)
до ОСОБА_2,
про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,
До Володарського районного суду Київської області 28.09.2018 р. надійшла позовна заява Володарського РЦЗ до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.
На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивачем у позовній заяві зазначено, що 04.09.2017 р. Відповідачеві за її особистою заявою було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю, виплату якої розпочато 11.09.2017 р. У подальшому за результатами перевірки встановлено, що Відповідач на час призначення зазначеної допомоги та у період її отримання перебувала у трудових відносинах, приховавши цей факт, внаслідок цього незаконно отримувала допомогу по безробіттю, загальний розмір якої склав 3 024,38 грн., що підлягає поверненню в повному обсязі відповідно до закону. Відповідача ознайомлено з претензією-повідомленням від 31.05.2018 р. № 8 шляхом направлення поштовим відправленням, якою запропоновано добровільно повернути незаконно отримані кошти, проте претензія задоволена не була, у звязку з цим Позивач звернувся до суду.
Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 10.10.2018 р. відкрито провадження в справі, визначено загальний позовний порядок розгляду справи, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із запереченнями проти позову, призначено підготовче судове засідання на 22.11.2018 р., в якому було оголошено перерву до 09.01.2019 р. для надання можливості Відповідачеві подати докази. Ухвалою суду від 09.01.2019 р. справу призначено до судового розгляду на 30.01.2019 р., відкладене через неявку Відповідача на 04.03.2019 р.
Крім того, 15.11.2018 р. до суду подано клопотання Позивача про його заміну, а саме: про залучення до справи Київського обласного центру зайнятості як правонаступника первісного Позивача Володарського районного центру зайнятості через реорганізацію останнього (а.с. 27-28, 35-36).
У судовому засіданні 04.03.2019 р. представник Позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, пояснивши, що Відповідач отримувала допомогу по безробіттю в період з 11.09.2017 р. до 25.02.2018 р., коли її було знято з обліку; в цей час вона перебувала в трудових відносинах, починаючи з 03.02.2017 р. та протягом усього часу перебування на обліку в центрі зайнятості. Тому представник Позивача вважає, що незаконна отримана Відповідачем допомога підлягає поверненню, при цьому не має значення для справи, чи отримувала Відповідач за місцем її роботи заробітну плату чи ні, оскільки ці питання належать до її правовідносин з працедавцем та не відносяться до питань цього провадження. Також представник Позивача висловила згоду на заочний розгляд справи через повторну неявку Відповідача, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач у судове засідання 04.03.2019 р. повторно не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася: про перше судове засідання 30.01.2019 р. особисто (а.с. 53), про наступне судове засідання 04.03.2019 р. шляхом направлення судової повістки (а.с. 57), отримання якої підтверджено поштовим повідомленням про вручення (а.с. 57).
Також суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (зокрема, пункт 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК України).
Учасники справи зобовязані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи (пункти 1, 2 частини другої статті 43 ЦПК України); також учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами (частина перша статті 44 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач зявлялася в підготовче судові засідання, подавала письмові докази для долучення до матеріалів справи, з метою забезпечення подання яких судом надавалося Відповідачеві сприяння, відкладалося підготовче судове засідання. Проте після призначення справи до розгляду Відповідач у судове засідання не зявлялася, про причини своєї неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду не подавала.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника Позивача, наданою в судовому засіданні 04.03.2019 р., вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення представника Позивача у судовому засіданні, розглянувши позовну заяву, додані до неї і подані Відповідачем у підготовчому судовому засіданні документи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
З наявних матеріалів справи судом встановлено, що 04.09.2017 р. Відповідачеві за її особистою заявою від 04.09.2017 р., копія якої додана до позовної заяви (а.с. 4), надано статус безробітного, з 11.09.2017 р. розпочато виплату допомоги по безробіттю.
Разом з тим, в період часу з 03.02.2017 р. до 08.12.2017 р. Відповідач перебувала у трудових відносинах з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 згідно з копією трудового договору між працівником і фізичною особою від 03.02.2017 р. № 5, який розірвано 08.12.2017 р. у звязку з прогулами без поважних причин на підставі пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, копія договору додана до позовної заяви (а.с. 9-10).
Наведені обставини встановлені Позивачем за результатом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджено копією відповідного акта від 02.03.2018 р. № 11, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 5).
Згідно з копією службової записки провідного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку Позивача від 16.04.2018 р. за період перебування на обліку з 11.09.2017 р. до 25.02.2018 р. Відповідачем у центрі зайнятості було отримано коштів на загальну суму 3 024,38 грн. (а.с. 6).
Відповідачеві було направлено повідомлення про повернення зазначених коштів як незаконно отриманої допомоги по безробіття від 31.05.2018 р. № 8 (а.с. 7), яке отримала мати останньої 06.06.2018 р. особисто, що підтверджено копією поштового повідомленням про вручення (а.с. 8). Відповідач добровільно цих коштів не повернула, підтверджень протилежного суду не надавалося.
Ухвалою суду від 10.10.2018 р. про відкриття провадження учасникам справи було розяснено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними.
За визначенням статей 1, 43 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Згідно з частинами другою, третьою статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг; сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
З огляду на це суд не бере до уваги подані Відповідачем у підготовчому судовому засіданні документи, а саме: відомості щодо неї з Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби (а.с. 43-45) стосовно отримання/неотримання Відповідачем заробітної плати, як такі, що не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 77 ЦПК України), оскільки питання трудових правовідносин Відповідача з її роботодавцем, встановлення фактів щодо нарахування і виплати їй заробітної плати, правомірності або неправомірності виплати такої заробітної плати тощо не належать до предмету дослідження в цій цивільній справі та можуть вирішуватися Відповідачем у встановленому законом порядку.
Зважаючи на усе наведене вище та встановлені судом обставини щодо перебування Відповідача в трудових правовідносинах одночасно з перебуванням на обліку як безробітної, тому суд вважає, що вимоги Позивача є обґрунтованими і такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, відтак позов слід задовольнити.
Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд враховує також згадане клопотання (заяву) Позивача про його заміну (а.с. 27-28, 35-36), виходячи з положень статті 55 ЦПК України, за якими у разі, зокрема, припинення юридичної особи та в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу; усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив.
Відтак, усі стягнення коштів за рішенням суду у цій справі слід проводити на користь Київського обласного центра зайнятості як правонаступника первісного Позивача.
Керуючись статтею 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», статтями 2-4, 12, 13, 76, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Володарського районного центра зайнятості (правонаступником якого є Київський обласний центр зайнятості) до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю задовольнити повністю.
Копію повного заочного рішення суду направити сторонам.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.
Повне рішення суду буде складено не пізніше 14.03.2019 р.
Повне рішення суду складено 05.03.2019 р.
Суддя: Л.А. Макаренко