Ухвала

Іменем України

31 травня 2019 року

м. Київ

справа № 456/3693/18

провадження № 61-10178ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу Національного банку України на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2018 року

та постанову Львівського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та зобов?язання виплатити кошти за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та зобов?язання виплатити кошти за договором банківського вкладу.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Національний банк України звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням правил підсудності.

Постановою Львівського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу Національного банку України залишено без задоволення. Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Національний банк України просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права щодо правил підсудності, та передати справу за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, за місцезнаходженням Національного банку України.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною п`ятої статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своєї особистої потреби мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

У пунктах 2, 5 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз?яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно до статті 24 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Твердження касаційної скарги щодо порушення судом правил підсудності не може братися до уваги, оскільки позивач звернувся до суду із позовом для захисту його прав як споживача фінансових послуг у зв?язку із укладеним між ним та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» договору банківського вкладу, який було віднесено до категорії неплатоспроможних та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, тому відповідно до частини п?ятої статті 28 ЦПК України позивач скористався своїм правом вибору між судами, яким підсудна справа, а Стрийський міськрайонний суд Львівської області відкрив провадження з дотриманням цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного банку України на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та зобов?язання виплатити кошти за договором банківського вкладу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара