ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/886/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю: відповідача ОСОБА_1

та його представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/21063/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2019 року (суддя Козак О.В., повне судове рішення складено 25 лютого 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , якій на час смерті належало 49/200 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . У цій квартирі на час смерті матері він проживав із сім`єю, а тому вважає, що прийняв спадщину.

Брат ОСОБА_1 , який є власником іншої частини квартири, у ній не проживав, оскільки постійно з 1999 року по 2016 рік проживав за кордоном.

Весною 2018 року йому стало відомо, що брат став єдиним спадкоємцем майна матері. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 вересня 2015 року про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначене рішення 17 липня 2018 року скасовано за його апеляційною скаргою.

Тому, позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_1 у 2015 році Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою на спадкове майно - 49/200 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 після смерті матері ОСОБА_4

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02 листопада 2015 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Савуліцькому О.В., як спадкоємцю майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадщину, що складається з 49/200 частини квартири АДРЕСА_1 , зареєстроване у реєстрі за №1-1530.

Вирішено питання про судовий збір.

Савуліцький ОСОБА_5 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Суд не взяв до уваги, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мала права на спадкування. Права позивача не порушені, оскільки він не довів свого права на спадкування. Заяву про прийняття спадщини брат не подавав, зареєстрований за іншою адресою ніж спадкодавець. Питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не ставив. Факт проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем за відсутності реєстрації не дає підстав вважати спадщину прийнятою відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і його представник апеляційну скаргу підтримали. Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Згідно з п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ст. 1301 ЦК України).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , якій на праві приватної власності належало 49/200 частини квартири АДРЕСА_1 .

Після її смерті син ОСОБА_1 28 вересня 2015 року звернувся до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що спадщину він прийняв на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2015 року (справа №686/16007/15-ц) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

02 листопада 2015 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Савуліцькому О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване в реєстрі за № 1-1530). Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 49/200 частини квартири АДРЕСА_1 .

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При задоволенні позову суд виходив з того, що ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 , що встановлено рішенням суду в іншій цивільній справі, має право на спадщину, оскільки у встановлений законом строк заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав, нотаріусом йому не було відмовлено в оформленні спадкових прав. Оспорене свідоцтво про право на спадщину за законом було видано на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2015 року (справа №686/16007/15-ц) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яке скасовано постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 17.07.2018 року.

Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 218 ЦК України).

На підставі ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ч. 1 і ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Отже, оформленню спадщини за спадкоємцями передує прийняття ними спадщини.

На час смерті ОСОБА_4 ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_1 за місцем проживання матері зареєстровані не були. У встановлений законом строк вони не подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження обставин постійно проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Показання свідка ОСОБА_6 не можуть бути визнані належним, допустимим і достатнім доказом на підтвердження зазначеної обставини.

У постанові Апеляційного суду Хмельницької області від 17.07.2018 року у справі №686/16007/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначено, що факт прийняття спадщини ОСОБА_3 не був предметом розгляду у цій справі.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У зв`язку з наведеним, позивач не довів те, що він є спадкоємцем після смерті матері у розумінні ЦК України і видачею відповідачеві свідоцтва про право на спадщину за законом порушуються його права.

Тому, підстав для задоволення позову немає.

Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане відповідачеві, може бути оспорено лише особою, права якої порушені.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Документально підтверджені витрати ОСОБА_1 по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1057 грн 20 коп підлягають стягненню із ОСОБА_3 на підставі ч. 1 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1057 грн 20 коп (одна тисяча п`ятдесят сім грн 20 коп).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 червня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай