ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3565/19 Справа № 188/1493/18 Суддя у 1-й інстанції - Полубан М. П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалась на те, що відповідач ОСОБА_2 є її батьком. За рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2014 року відповідач сплачував аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів до її повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилося 18 років. На даний час вона є студенткою 2 курсу факультету обліку та податкового менеджменту Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет ім. Вадима Гетьмана", 4 рівня акредитації, денної форми навчання. Строк закінчення навчання в університеті - 30 червня 2021 року. Незважаючи на те, що вона навчається на бюджеті, у зв`язку з навчанням несе значні витрати на харчування, транспортні послуги, придбання друкованих видань, канцелярського приладдя, одягу тощо. На даний час позивач отримує стипендію, але її розмір та й сама можливість її отримання залежить від успішності у навчанні. Також позивач навчається на курсах англійської мови "Project 12". Навіть отримуючи стипендію та враховуючи аліменти, які вона отримувала до свого повноліття у розмірі приблизно 3 000 грн. на місяць, зважаючи на супутні витрати, вона все одно не могла і не може собі дозволити знімати житло чи мешкати у гуртожитку, у зв`язку з чим змушена мешкати у своєї двоюрідної бабусі, вочевидь, створюючи їй певні незручності. ІНФОРМАЦІЯ_2 року її мати - ОСОБА_3 померла, тому допомогти їй матеріально, крім відповідача, нікому, а вона потребує матеріальної допомоги на період навчання. Відповідач працює на шахті, але його точне місце роботи та посада на даний час їй невідомі. Виходячи з розміру аліментів, які вона отримувала до досягнення повноліття, вона може зробити висновок, що заробітна плата відповідача складає приблизно 12 000 грн. на місяць. У добровільному порядку надавати допомогу на її утримання на період навчання відповідач бажання не виявив, сплачував аліменти виключно за рішенням суду. На утриманні у відповідача є ще одна донька та його мати, яким він сплачує аліменти по 1/8 частині всіх видів заробітку (доходів) кожній. Вважає, що відповідач за своїм матеріальним становищем має змогу надавати допомогу на її утримання на період навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подачі цього позову і до закінчення її навчання або досягнення двадцяти трьох років (а.с. 1-4).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подачі цього позову і до закінчення її навчання або досягнення двадцяти трьох років.

Також вирішено питання щодо судових витрат.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. (а.с. 49-51).

Не погодившись з рішенням, позивачка звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його у розмірі 1/4 частини, в іншій частині рішення залишити без змін (а.с. 54-56).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що сторони дійсно перебувають у родинних відносинах, а саме: позивач є рідною донькою відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 01.11.2000 року відділом РАЦС Петропавлівсього РУЮ Дніпропетровської області (а.с. 7).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2016 року скасовано рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2016 року та частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23.07.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_2 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили, а також зменшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на її утримання з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_2 , починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили (а.с. 9-13).

Суд виходив з того, що вказаним судовим рішення підтверджується факт того, що відповідач сплачує аліменти на утримання своєї матері ОСОБА_4 та на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2 по 1/8 частини на кожну.

Довідкою Київського національного економічного університету ім. Вадима Гетьмана від 28.09.2018 року (вих. № 701) підтверджується факт навчання позивача у даному ВУЗі на другому курсі факультету обліку та податкового менеджменту, денної форми навчання. Строк навчання - до 30.06.2021 року (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8). Дана обставина підтверджує доводи позивача про те, що окрім допомоги від батька, відповідача по справі, вона не має змоги отримувати матеріальну допомогу на час навчання.

Судом також прийняті до уваги викладені у відзиві відповідача пояснення, згідно яких відповідач має постійне місце роботи, перебуває у трудових відносинах з ПАТ ДТЕК "Павлоградвугілля", де отримує заробітну плату близько 12 000 грн. Інших джерел доходу немає. Також відповідач зазначав, що має довготривалий підземний стаж роботи на підприємствах "Павлоградвугілля", що в свою чергу, спровокувало велику кількість хвороб, пов`язаних зі шкідливими умовами праці. На підтвердження даної обставини надав суду довідку Петропавлівської ЦРЛ (42-44, 45).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, судом враховані фактичні обставини, а саме: позивач до досягнення повноліття отримувала аліменти від свого батька у розмірі 1/4 частину його заробітку, на даний час навчається у вищому навчальному закладі, проживає на квартирі у своєї двоюрідної бабусі, а тому потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання для належного забезпечення навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на нього та іншого джерела доходу позивач не має. В той же час, судом враховано вимоги ст.ст. 182, 200 СК України, а також стан здоров`я сторін по справі, наявність на утриманні відповідача непрацездатної матері та малолітньої доньки ОСОБА_2 , на утримання яких він сплачує аліменти у розмірі 1/8 частини свого заробітку, а тому вважав, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково і розмір аліментів необхідно встановити у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача.

Вказані висновки суду 1 інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За правилами ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, дійшов правильного висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги, та погоджується з визначеним судом розміром стягнутих аліментів - 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача.

Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що суд необґрунтовано стягнув з відповідача аліменти на її навчання в розмірі 1/6 частини замість 1/4 частини від доходу відповідача, а також не врахував, що вона також має певні хронічні захворювання, колегія суддів не приймає до уваги, вважає, що рішення постановлено з урахуванням всіх обставин, визначених ст. 182 Сімейного Кодексу України.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог та зводяться до викладення апелянтом обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: