Провадження № 2/761/1354/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарях Шлапаковій А.О.,

за участі

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої ДТП, що сталась 26.01.2017 року, матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним.26.01.2017 року о 15 год. 00 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр.. Перемоги, 84 в м. Києві порушила п. 13.1. ПДР, не врахувавши швидкості руху та дорожньої обстановки не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належав позивачу на праві власності, спричинивши пошкодження автомобілів. 03.03.2017 р. Шевченківським районним судом м. Києва відповідача було изнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Завдана позивачу шкода була оцінена страховою компанією ПрАТ «СК «УНІКА» у розмірі 11 900,00 грн. та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 11 390,00 грн. та утримати шраншизу у розмірі 510,00 грн. Це рішення було прийнято не дивлячись на незгоду позивача із сумою страхового відшкодування. Зважаючи на це, позивач змушена була звернутися до суб»єкта оціночної діяльності та з»ясувати розмір завданого збитку. Представник ПрАТ «СК «Уніка» був присутнім під час проведення огляду транспортного засобу, відповідач повідомлявся про здійснення такого огляду за усіма відомими адресами. 07.07.2017 р. ТОВ «Український центр після аварійного захисту «Експерт-Сервіс» на підставі договору № 53 від 20.06.2017 р. визначено вартість матеріального збитку - 22 759,65 грн. Після надання зазначеного висновку до страхової компанії позивачу ще було нею сплачено 1 940,00 грн. Зважаючи на викладене з відповідача відповідно до ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню сума у розмірі 9429,65 грн. на відшкодування майнової шкоди до якого зарахована франшиза, 800,00 грн.; судові витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права: послуги з проведення оцінки вартості збитку, 249,80 грн. поштові витрати на виклик відповідача до страхової компанії на огляд автомобіля , 21,60 грн. поштові витрати на відправлення страховій компанії документів на виплату страхового відшкодування, судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. . Також з відповідача підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди сума у розмірі 1000,00 грн. Моральна шкода полягає у переживаннях та дискомфорті пов»язаному із тим, що під час ДТП автомобіль було пошкоджено, необхідністю витрачати час на врегулювання питань зі страховою компанією, небажанням відповідача припинити порушення прав ОСОБА_1 шляхом вчинення дій по зменшенню негативного впливу наслідків власної протиправної поведінки.

06.08.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву де зазначено наступне. Винуватець ДТП не може у даному випаду нести відповідальність з огляду на ст. 114 ЦК України, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована у встановленому законом порядку і розмір збитків (вказаних в позові) перебуває в межах ліміту відповідальності страхової компанії. Щодо моральної шкоди, то позивачем не надано належних та допустимих доказів її спричинення, не обґрунтовує завдані їй душевні страждання. Крім того, зважаючи нате, що позивач саме є адвокатом - є очевидним наявність будь - якої необхідності нести витрати на правову допомогу. Позивач не був позбавлений користуватися автомобілем, в неї не змінились життєві і виробничі зв»язки. Компенсування судових витрат є також не можливим, беручи до уваги, недоведеність необхідності їх здійснення в частині витрат на правову допомогу - їх не співмірність із складністю справи, розміру вимог та витраченого адвокатом часу на виконання відповідних робіт.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила задовольнити. Пояснила, що не дивлячись на те, що є адвокатом, це не є перешкодою для користування правовою допомогою.

Відповідач ОСОБА_2, її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення вимог в повному обсязі. Просили залишити позов без задоволення.

При цьому представник наголосив, що відповідач прийшла до суду і визнала свою вину у ДТП, а тому не є можливим казати про спричинення моральної шкоди і її компенсації.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується сторонами, що 26.01.2017 р. о 15 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по просп. Перемоги, 84 в м. Києві не врахувала швидкість руху та дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого вчинила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , .

Не заперечувалась учасниками процесу та обставина, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як свідчить надана позивачем копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності.

03.03.2017 р., як свідчить постанова Шевченківського районного суду м. Києва, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З зв»язку із тим, що цивільно - правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_2 на день ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (поліс № АІ/9539241 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) ОСОБА_1 повідомила страховика про дорожньо-транспортну пригоду та останній прийняв рішення про виплату страхового відшкодування.

При цьому, і це не оспорюється позивачем, цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «СК «Брокбцізнес» за полісом АЕ/6640968.

Як вбачається із страхового акту № 00214820/ПВЗ подія, що сталась 26.01.2017 р. в м. Києві, проспект Перемоги, 65, визнано страховою та ПрАТ «СК «Уніка» за наявними документами, з урахуванням страхової суми у 100 000.00 грн., вартості відновленого ремонту, вартості матеріального збитку з врахуванням зносу та розміром франшизи у сумі 510,00 грн. прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 11 390,00 грн.

Як вбачається з відповіді ПрАТ «СК «Уніка» від 20.07.2017 р. за № 5307 за запит адвоката Бурачка АО «ТАЙПАН» розмір матеріального збитку було розраховано страховиком за допомогою програми «Аудатекс» із застосуванням середньо - ринкової вартості нормо-годин заводу - виробника згідно «Бюлетеня авто товарознавця», рекомендований Наказом Міністерства юстиції України та Фонд державного майна України ; 142/5/2092 від 24.11.2003 р. Також даний розрахунок підтверджено рахунком № НОМЕР_5 від 02.03.2017 р., складеним ФОП ОСОБА_5

Як повідомила в судовому засіданні позивач, і це підтверджується матеріалами справи, страхове відшкодування у розмірі 11 390,00 грн. було отримано ОСОБА_1 та при цьому повідомлено страхову компанію про незгоду із його розміром.

За таких обставин ОСОБА_1 з метою з»ясуваня розміру матеріального збитку звернулась до ТОВ «Український центр після аварійного захисту «Експерт-Сервіс», фахівцями якого 07.07.201 р. складено Звіт № 53-А про оцінку автомобіля де зазначено, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_2 становить 22 759,65 грн.

З урахуванням Звіту за заявою позивача, і це підтверджується матеріалами справи, ПрАТ «СК «Уніка» доплатило ОСОБА_1 суму у розмірі 1 940,00 грн.

У виплаті в решті суми завданого збитку ПрАТ СК «Уніка» відмовила позивачу.

За таких обставин позивач зазначає, що в порядку ст. 1194 ЦК України збитки має відшкодувати винуватець ДТП. Крім того, з відповідача мають бути стягнуті витрати на складання Звіту у розмірі 800,00 грн., витрати на поштові відправлення про виклик страховика та ОСОБА_2 на огляд автомобіля фахівцями Товариства у сумі 246,80 грн. та витрати на поштове відправлення ПрАТ «СК «Уніка» заяви про виплату страхового відшкодування у сумі 21,60 грн.

В свою чергу відповідач та її представник вказує, що її цивільно-правова відповідальність застрахована ПрАТ «СК «Брокбізнес» заполісом № АЕ 6640968 обов»язкового срахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і саме страховик, виходячи з вимог чинного законодавства України і має відшкодувати збитки.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

У пунктах 56,57 даної постанови Великою Палатою Верховного Суду зазначено: відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

При цьому у п. 57 постанови вказано - Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

З огляду на обставини встановлені в судовому засіданні, з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у встановленому законом порядку, стягнення з винуватця ДТП збитків зазначених у позові є передчасним, а тому суд вважає за можливе відмовити у задоволенні вимог в цій частині.

Разом з тим, щодо вимоги позивача стягнути на її користь з ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн., необхідно зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 дії відповідача ОСОБА_7, які призвели до пошкодження автомобіля спричинили моральні збитки - наявність дискомфорту та переживання у зв»язку з пошкодженням майна, необхідністю витрачати час на врегулювання питань зі страховою компанією, тривалим характе6ром негативних наслідків ДТП.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачу особою, винною у ДТП.

При цьому суд не може покласти в основу рішення щодо відмови у стягненні компенсації моральної шкоди твердження представника відповідача щодо відсутності таких збитків з огляду нате, що ОСОБА_7 визнала свою вину ДТП, оскільки вищенаведені норми матеріального права пов»язують виникнення такої шкоди з неправомірністю дій особи, які призвели в тому числі і до пошкодження майна потерпілої особи і пов»язують з наявністю, зокрема, моральних страждань, настання вимушених змін у житті.

Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на відновлення життєвих зв'язків, його душевної рівноваги та морального стану, зважаючи на те, що транспортний засіб ремонтувався силами відповідача а тому оцінює моральну шкоду в 500 грн. 00 коп. та вважає за можливе стягнути зазначену суму з ОСОБА_2.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

За положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як свідчать надані докази, витрати на правничу допомогу позивачем сплачувались, проте надані матеріали не надають суду змогу стягнути на користь відповідача такі витрати, беручи до уваги не виконання положень ст. 137 ЦПК України, що за відсутності опису робіт (наданих послуг), здійснення ним витрат необхідних для надання правничої допомоги не надає суду можливість надати оцінку щодо співмірності, зокрема, витраченого адвокатом часу складності справи.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись 2-5,11-13,76-81,141,279,352,354 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167,1194, Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої ДТП, що сталась 26.01.2017 року, матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7, АДРЕСА_2) на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7, АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя