УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.;

за участю секретаря Конівченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання повернути незаконно утри мані кошти,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказував, що постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3655 грн., який він добровільно сплатив. Незважаючи на це військова частина НОМЕР_2 , де позивач проходив військову службу, утримала вказану суму з його грошового забезпечення та перерахувала на рахунок Управління Державної казначейської служби України у м. Миколаєві. Посилаючись на ст. 1212 ЦК просив зобов`язати відповідача повернути йому незаконно утриману грошову суму.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача просив слухати справу за його відсутності. Надав відзив, у якому просив провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки позивач звернувся з позовом до військової частини про стягнення грошової суми, що належали йому за час проходження військової служби, тобто грошового забезпечення.

Судом встановлено, що постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10.04.2018 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3655 грн. (а.с. 6).

18 квітня 2018 року позивач сплатив штраф у повному обсязі (а.с. 7).

Миколаївський районний суд Миколаївської області листом від 28 січня 2019 року повідомив позивача, що копію постанови від 10.04.2018 року направлено до Військової частини НОМЕР_1 для відома (а.с. 11-12).

У жовтні та листопаді 2018 року позивач звертався до командира військової частини НОМЕР_1 щодо повернення йому незаконно утриманої з його грошового забезпечення суми (а.с. 13, 14)

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба це діяльність на державних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

В даному випадку позивач помилково посилається на ст. 1212 ЦК України, за приписами якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Проте фактично між сторонами склалися правовідносини щодо незаконного утримання з грошового забезпечення позивача суми штрафу на користь держави. Тобто предметом вказаного спору є саме недоплачена сума грошового утримання.

З огляду на вищезазначене, даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 734/3102/16-ц, від 23.01.2019 року у справі № 825/730/16, в яких зазначено, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 200, 255, 256, 258-261 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання повернути незаконно стягнуті кошти.

Повідомити позивача, що вказаний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко