ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/477/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки припиненим та усунення перешкод в користуванні майном, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Бондарчука В.В. від 18 грудня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд із вказаним позовом до відповідача, зазначала, що 26 лютого 2008 року між ТОВ «ЛТД» та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір про кредитування №964/1 ГД1. Згідно даного договору ТОВ «ЛТД» було надано кредит в сумі 1200000 грн. під 14 % річних строком до 21 лютого 2011 року. 26 лютого 2008 року між банком та колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_2 в забезпечення виконання цих кредитних зобов`язань укладено договір іпотеки, предмет якого нежитлове приміщення площею 152,5 кв. АДРЕСА_2 . Після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 рішенням суду було поділено майно між останнім та позивачем, за яким у власність ОСОБА_1 було виділено нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 . Позивач як власник майна позбавлена можливості розпоряджатися цим приміщенням у зв`язку з зареєстрованою іпотекою.

ТОВ «ЛТД» було ліквідовано 21 серпня 2017 року, а тому, на думку позивача, договір №964/1-ГД1 від 26 лютого 2008 року та додаткові угоди до нього є припиненими, у зв`язку із цим є припиненим і договір іпотеки відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку». Тому наявні підстави для виключення записів про іпотеку, внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26 лютого 2012 року порушено процедуру банкрутства відносно ТОВ «ЛТД». 21 грудня 2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із заявою про визнання його поточним кредитором з грошовими вимогами до ТОВ «ЛТД». Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30 січня 2013 року було відмовлено в задоволенні заяви банку з підстав пропуску строку та констатовано, що відповідні вимоги є погашеними.

Тому ОСОБА_1 просила визнати припиненим іпотечний договір від 26 лютого 2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1044, усунути перешкоди в розпорядженні нерухомим майном шляхом вилучення записів в державному реєстрі іпотек від 26 лютого 2008 року, реєстраційні номери іпотеки - 6667703, 6667622, внесених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папка Т.В., об`єкт обтяження - нежитлове приміщення площею 152,5 кв.м за адресою АДРЕСА_2 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2018 року з врахуванням ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 13.02.2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки від 26 лютого 2008 року припиненим та усунення перешкод у розпорядженні нерухомим майном шляхом вилучення запису в державному реєстрі іпотек від 26 лютого 2008 року, реєстраційний номер 6667703, внесеного приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В., об`єкт обтяження нежитлове приміщення загальною площею 152,5 кв.АДРЕСА_2 ; запису в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02 лютого 2008 року 6667703, внесеного приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В., об`єкт обтяження нежитлове приміщення загальною площею 152,5 кв.АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. На її думку, суд першої інстанції не врахував, що вимоги ПАТ «Украсоцбанк» до ТОВ «ЛТД», які виникли з генерального договору про здійснення кредитування №964/1-ГД1 і додаткового договору у вигляді відновлювальної кредитної лінії № 964/1-302 ВКЛ 1 від 26.02.2008 року, як за основним боргом, так і за відсотками, неустойкою є погашеними, що встановлено в ухвалі Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2013 року у справі № 2/5025/846/12 та рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.02.2018 року, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню у даній справі. Основне зобов`язання позичальника припинилось ще під час розгляду справи про банкрутство. Тому припиненим є і його забезпечення - іпотека.

Не враховано, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу від 19.11.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1463 про звернення стягнення на цей предмет іпотеки. З урахуванням цього відповідач не може вважатись таким, що реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

В разі ліквідації боржника - сторони основного зобов`язання право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без зміни. Вказує, що іпотекодержателем було реалізовано право звернення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса незалежно від того, що він був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Рішення постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків про стягнення з ТОВ «ЛТД» на користь АКБ «Укрсоцбанк» заборгованості по генеральному договору № 964/1-ГД1 від 26.02.2008 року в сумі 907870,29 грн. не виконане, тобто, наявна заборгованість боржника за цим договором, тому нема підстав для визнання договору іпотеки припиненим.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у справі.

Так, судом встановлено, що 26 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ЛТД» було укладено генеральний договір про здійснення кредитування №964/1-ГД1, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в межах загального ліміту 1200000 грн. на строк до 23 лютого 2018 року. В подальшому до даної генеральної угоди вносилися зміни, в тому числі було змінено і кінцевий строк повернення кредиту до 21 лютого 2011 року.

В забезпечення належного виконання зобов`язань за договором 26 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано нежитлове приміщення площею 152,5 кв. АДРЕСА_2 , яке належало іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 2004 року.

24 березня 2010 року постійно діючим третейським судом при асоціації українських банків було прийнято рішення про стягнення з ТОВ «ЛТД» на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованості по генеральному договору №964/1-ГД1 від 26 лютого 2008 року в сумі 907870,29 грн.

04 березня 2013 року Господарським судом м. Києва було видано наказ про примусове виконання ухвали суду у справі №910/28 про стягнення заборгованості з боржника на користь банку в розмірі 907870,29 грн.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 по 2010 роки.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року, що набрало законної сили 25 січня 2013 року, у власність ОСОБА_1 було виділено нежитлове приміщення площею 152,5 кв. АДРЕСА_2 .

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2013 року у справі №2/5025/846/12 в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання поточним кредитором ТОВ «ЛТД» на суму 94 637,55 грн. за період з 26.07.2012 року по 19.11.2012 року відмовлено з підстав пропуску строку звернення до суду. В ухвалі зазначено, що вимоги на зазначену суму відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вважаються погашеними.

21 серпня 2017 року до державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення ТОВ «ЛТД».

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов`язанням та його виключення з Єдиного реєстру юридичних осіб не тягнуть за собою припинення зобов`язання, адже до цього іпотекодержателем було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом видачі приватним нотаріусом 19 листопада 2014 року виконавчого напису. Рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню прийнято після припинення реєстрації юридичної особи боржника, однак зобов`язальні відносини між сторонами не припинились.

Проте з таким висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою/заставою зобов`язання, зіставляють з підставами для припинення права іпотеки/застави.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Застава припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання (частина 1 статті 28 Закону України "Про заставу").

За змістом положень пункту 1 частини 1 статті 593 ЦК України право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

За змістом статей 1, 20 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

За ст.33 Закону «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, укладаючи договір застави/іпотеки, заставодавець/іпотекодавець приймає на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета застави/іпотеки), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із Реєстру.

Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договорами, укладеними заставодавцем/іпотекодавцем саме із кредитором, то усі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до Реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який було укладено для забезпечення виконання кредитного договору боржником, якщо до цього заставодержателем (іпотекодержателем) було реалізовано його право на звернення стягнення на передане в заставу (іпотеку) майно відповідно до положень ст. 590 ЦК України, статті 33 Закону України "Про іпотеку".

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 19.09.2018 року (справа № 520/7795/16-ц), постанові Верховного Суду України від 13.03.2018 у справі №910/8698/17 а ткож у постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 року у справі № 6-216цс14.

Вказуючи про реалізацію іпотекодержателем його права на звернення стягнення на передане в іпотеку майно, суд першої інстанції не дав належної оцінки тому факту, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.02.2018 року, яке залишене без змін Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 27.09.2018 р. виконавчий напис приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Пруняка В.І. від 19.11.2014 р. зареєстрованого в реєстрі за № 1463, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Зокрема, постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 27.09.2018 р. встановлено, що наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості ТОВ «ЛТД» за кредитним договором, нотаріус вчинив виконавчий напис по спливі більше трьох років з моменту виникнення у банку права вимоги до боржника, іпотекодавець не отримав письмової вимоги банку, а тому цей виконавчий напис не відповідає вимогам закону та не підлягає виконанню.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України ці обставини, встановлені судовим рішенням у іншій цивільній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню у цій справі.

Отже, відповідач не може вважатись таким, що реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так як вказаний виконавчий напис був незаконним з моменту його вчинення та не підлягав виконанню.

В свою чергу матеріали справи не містять даних про те, що кредитор захистив своє право на отримання коштів за кредитним договором шляхом звернення до суду з позовом до іпотекодавця до того, як боржника-юридичну особу припинено і внесено відповідний запис до ЄДР.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо погашення заборгованості боржника-юридичної особи перед ПАТ «Укрсоцбанк», апеляційний суд приймає до уваги таке.

Ухвалою господарського суду від 26.07.2012 р. було порушено провадження у справі №2/5025/846/12 про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю „ЛТД", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та інші заходи забезпечення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном і призначено розпорядника майна.

21.12.2012 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Господарського суду Хмельницької області із заявою про визнання Банка поточним кредитором з грошовими вимогами до ТОВ «ЛТД» у сумі 94 657, 55 грн. - заборгованістю ТОВ «ЛТД» за період з 26.07.2012 р. по 19.11.2012 р. за генеральним договором про здійснення кредитування №964/1 -ГД і додатковим договором у вигляді відновлювальної кредитної лінії №964/1-302 ВКЛ 1.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2013 р. по справі № 2/5025/846/12 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання поточним кредитором з грошовими вимогами до ТОВ «ЛТД» на суму 94 637,55 грн. з підстав пропуску 30-денного строку звернення до господарського суду із грошовими вимогами до боржника ТОВ «ЛТД». Також ухвалою встановлено, що вимоги ПАТ«Укрсоцбанк » до ТОВ „ЛТД", які виникли з цих угод, є погашеними в силу норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Посилання представника банку на невідповідність такого висновку закону за наявності чинної ухвали Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2013 року є безпідставними.

Згідно з ч.15 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року в редакції на час порушення провадження у справі №2/5025/846/12 про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю „ЛТД", постанова про закінчення виконавчого провадження у разі

офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Матеріали справи не містять даних про те, що наказ Господарського суду м. Києва від 04 березня 2013 року про примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 24.03.2010 року у справі №910/28 про стягнення заборгованості з ТОВ «ЛТД» на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в розмірі 907870,29 грн. не виконано.

У справі також відсутні дані про надіслання цього наказу до Господарського суду Хмельницької області для його виконання у порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та в межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЛТД».

Отже, факт існування непогашеної заборгованості ТОВ «ЛТД» перед ПАТ «Укрсоцбанк» на час вирішення цього спору не доведено достатніми та допустимими доказами.

З врахуванням наведеного зобов`язання боржника за кредитним договором слід визнати припиненими, тому вбачаються підстави для задоволення позовної вимоги про визнання договору іпотеки припиненим.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З врахуванням наведеного як похідні підлягають задоволенню і вимоги щодо скасування записів в державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта обтяження - нежитлового приміщення площею 152,5 кв.м за адресою АДРЕСА_2 .

Відтак рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 3524 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати припиненим іпотечний договір від 26 лютого 2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1044.

Скасувати запис в державному реєстрі іпотек від 26 лютого 2008 року, реєстраційний номер іпотеки - 6667703, внесений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В., об`єкт обтяження - нежитлове приміщення площею 152,5 кв.м за адресою АДРЕСА_2 .

Скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26 лютого 2008 року, реєстраційний номер обтяження - 6667622, внесений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В., об`єкт обтяження - нежитлове приміщення площею 152,5 кв.м за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 3524 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 травня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова