Справа № 755/8801/19
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту смерті особи,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд встановити юридичний факт смерті її бабусі (матері батька), ОСОБА_2 , 1887 року народження, яка померла від серцевого нападу ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сталіно УРСР, нині м. Донецьк, Республіка Україна.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.1 ст. 5 ЦПК України,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначений перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом.

Згідно пункту 8 вищевказаної частини статті, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В роз`ясненнях, викладених п. 1, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, звернуто увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , остання просить суд встановити факт смерті її бабусі ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сталіно УРСР, нині м. Донецьк, Україна.

Згідно поданої заяви, необхідність встановлення вказаного в ній факту обумовлена тим, що заявник дооформлює спадщину після смерті бабусі, на підтвердження факту смерті якої наявне свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , видане 03 липня 1930 року. В органах РАЦС заявником було з`ясовано, що доступ до державних реєстрів на окупованій території закритий, тому заявник позбавлена можливості надати нотаріусу повний пакет необхідних для оформлення спадщини документів.

Отже, суд звертає увагу на те, що заявник стверджує про наявність у неї оригіналу документу, яким посвідчується смерть особи - свідоцтва про смерть, копія якого долучена до матеріалів заяви.

Дане свідоцтво видано на бланку РАЦСу та містить відмітку про реєстрацію смерті в книзі актів цивільного стану про смерть.

Отже, відсутня обов`язкова умова звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час - неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

При цьому посилання в заяві на положення ст. 317 ЦПК України є безпідставними, оскільки заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана до суду в разі смерті особи на такій території, визначеній Верховною Радою України, за умови, що смерть особи настала саме за часів такої окупації, що і зумовило неможливість реєстрації смерті померлої особи.

Слід також зазначити, що доказів на підтвердження неможливості оформлення спадщини, за умови наявності свідоцтва про смерть спадкодавця, матеріали заяви не містять.

Разом з тим, згідно положень п.1.4. глави 10 розділу ІІ П орядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого

2012 року №296/5, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі по тексту - Порядок), у разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Згідно положень п.3. глави 13 розділу І Порядку, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно положень п.1, 2. глави 14 розділу І Порядку, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Як зазначено в п. 3 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вивчивши матеріали поданої заяви, беручи до уваги мету та підстави звернення заявника з даною заявою до суду, наявність у заявника свідоцтва про смерть спадкодавця, керуючись нормами діючого законодавства України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», суд відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту смерті особи, оскільки ця заява не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 186, 315, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту смерті особи, оскільки ця заява не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства - відмовити.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не булла вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: