П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року місто Київ

справа № 757/6128/19-ц

провадження № 22-ц/824/5994/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва у складі судді Литвинової І.В. від 12 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно, звільнення майна з-під арешту та зобов`язання його повернення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Генеральної прокуратури України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно, звільнення майна з-під арешту та зобов`язання його повернення, посилаючись на те, що 28 листопада 2012 року в рамках кримінального провадження Генеральною прокуратурою України, під час обшуку, з індивідуального депозитного сейфу № 76 у приміщенні депозитарію ПАТ АБ "Південний" вилучено грошові кошти в розмірі 2 437 500 доларів США.

Позивач зазначає, що вказані грошові кошти належали її померлому батьку ОСОБА_5 , проте отримати їх, як єдиний спадкоємець, вона не має можливості, оскільки відсутні докази про їх належність батькові.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати її власністю, вилучені 28 листопада 2011 року в ході обшуку проведеного Генеральною прокуратурою України з індивідуального депозитного сейфу № 076 у приміщенні депозитарію ПАТ АБ "Південний", валютні цінності в кількості 2 437 500 доларів США; звільнити з-під арешту та зобов`язати Генеральну прокуратуру України повернути ОСОБА_1 валютні цінності в кількості 2 437 500 доларів США.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі пункту 6 частини 4 статі 185 ЦПК України. Ухвала суду мотивована тим, що у провадженні цього ж суду перебувають ще дві аналогічні цивільні справи № 757/54737/18-ц, 757/6132/19-ц за участі тих самих сторін, про той самий предмет та з тих самих підстав.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржник зазначає, що цивільна справа № 757/54737/18-ц має інший предмет та підстави позову, а по справі 757/6132/19-ц постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, тому у суду не було підстав для повернення позовної заяви позивачу.

У відзиві на апеляційну скаргу Генеральна прокуратура України зазначає, що подана ОСОБА_1 позовна заява у цій справі є тотожною до позовної заяви у справі № 757/54737/18-ц, а ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі № 757/6132/19-ц постановлена у той же день, що і оскаржувана ухвала. Вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу до суду не подали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статі 185 ЦПК Українисуд повертає заяву у випадку, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Так, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року № 6-79цс15.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

В матеріалах справи містяться два звіти про автоматизований розподіл судових справ між суддями № 757/54737/18-ц та № 757/6132/19-ц з яких не вбачається можливим встановити підстави та предмет пред`явлених позовів, інших доказів тотожності позовних заяв матеріали справи не містять.

Ураховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо повернення позовної заяви ОСОБА_1

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на судовий захист, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Ураховуючи викладене, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова