ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7634/18 Номер провадження 22-ц/814/1264/19Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів: Лобова О.А., Дорош А.І.,

секретар: Ачкасова О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 20 лютого 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позов обгрунтвоано тим, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року справа № 816/463/18 було визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення позивача від 10 січня 2018 року та відповідь на вказане звернення від 22 січня 2018 року. Вказував, що бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області призвела до повного його зневірення в соціальному захисті його законних прав зі сторони вказаного державного органу, який повинен захищати його законні права та інтереси громадян, а відтак не міг допустити порушення його прав та і інтересів. Тому позивач розцінює порушення своїх прав, як навмисне психічне знущання прирівняне до нелюдського поводження та тортур, у зв`язку з чим позивач отримав відчуття повної беззахисності зі сторони Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Крім того, зазначав, що відповідно до довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 055208, АВ 0563857 йому протипоказано психо-емоційне навантаження, але він зазнав сильних душевних страждань у зв`язку з протиправною бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що було зумовлено захистом своїх порушених прав, оскарженням протиправної бездіяльності, зверненням за певною правовою допомогою та необхідність, не зважаючи на незадовільне самопочуття, доводити самому свою правоту в судовому порядку, переживаючи душевні хвилювання, стреси та психо-емоційні навантаження, що в свою чергу негативно вплинуло та впливає на його стан здоров`я.

У позові ОСОБА_1 просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., спричинену протиправними діями ГУНП в Полтавській області, встановленими рішенням Полтавського окружного адміністративного суду.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 20 лютого 2019 рокув задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

У скарзі ОСОБА_1 посилається на норми Конституції України, цивільного законодавства та практику Європейського суду з прав людини та зазначає, що у даному випадку вчиненням протиправних дій відповідачем, протиправність яких встановлена судовим рішенням, було спричинено не фізичне, а психічне страждання, що принизило позивача, як громадянина України, учасника бойових дій, ветерана Національної поліції України, інваліда війни, що кваліфікується, як нелюдське поводження.

В якості нормативного обгрунтування розрахунку моральної шкоди наводить: душевні страждання, у зв`язку з відстоюванням своїх порушених прав та інтересів у судових засіданнях; розчаруванням відсутності його правового захисту із сторони ГУНП в Полтавській області; завдання моральних та душевних страждань прирівняних до нелюдського поводження внаслідок реагування на його звернення.

Викладені фактори суттєво вплинули на загальний стан здоров`я позивача, який погіршився та викликав необхідність проходити відповідні лікування, реабілітацію, обстеження лікарів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2018 року позивач звернувся в Полтавський окружний адміністративний суд з позовом до Полтавського РВ поліції ГУНП в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. В обгрунтування даного позову ОСОБА_1 зазначав, що відповідачем не розглянуто по суті його звернення від 10.01.2018 року та не надано відповіді на жодне з порушених у зверненні питань, чим порушено його права.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року справа № 816/463/18 було визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 10 січня 2018 року та відповідь на вказане звернення від 22 січня 2018 року. Зобов`язано ГУНП в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 10.01.2018 року відповідно до порядку, визначеного Законом України «Про звернення громадян».

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховують стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.2 ст. 77 ЦПК України)

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду щодо недоведеності вимог позивача про наявність обставин для відшкодування моральної шкоди, зокрема, ОСОБА_1 не було надано належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження понесення ним душевних страждань та вини відповідача у їх заподіянні.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року, на яке посилається позивач, як на доказ доведеності протиправності дій відповідача відносно нього та як на підставу відшкодування моральної шкоди, скасовано постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2019 року, провадження у справі № 816/463/18 - закрито.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування чи зміни, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 20 лютого 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : О.А. Лобов

А.І. Дорош