Справа № 2-124/11 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П.
Провадження № 22-ц/802/556/19 Категорія: 61 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Здрилюк О.І.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

представника боржника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

7 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи тим, що у провадженні Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебувають виконавчі провадження ВП №54648606 та ВП № 54648451 по примусовому виконанню виконавчих листів, виданих 07.03.2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області по справі № 2-124/11.

Вказані вище листи були видані Луцьким міськрайонним судом на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2011 року у справі №2-124/11 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк», правонаступниками якого, в подальшому стали, АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 23.08.2007 року в сумі 964141,22 грн. та по 850 гривень сплаченого судового збору і по 120,60 гривень сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного.

Зазначає, що 18.02.2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено: договір дарування майнових прав (права вимоги) за кредитним договором № 0 від 23 серпня 2007 року; договір відступлення права вимоги за договором поруки; договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, посвідченого 23.08.2007 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Ходачинською Н.І., за реєстровим №3179.

За умовами вказаних договорів ОСОБА_5 відступив новому кредитору - ОСОБА_2 належні права кредитора та іпотекодержателя, а Новий Кредитор набув права вимоги до позичальника, іпотекодавця та поручителя за кредитним договором №0 від 23.08.2007 року та забезпечувальними договорами.

Внаслідок передачі ОСОБА_5 ОСОБА_2 прав вимоги до Боржника (ОСОБА_2 ) та Поручителя ( ОСОБА_3 ), Новому кредитору перейшло (відступилося) право вимоги (замість ОСОБА_5 ) від Боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за Кредитним та Забезпечувальними Договорами.

Таким чином, керуючись Договором дарування майнових прав (права вимоги) від 18.02.2019 року, ОСОБА_2 набув статусу Нового кредитора, згідно ст. ст. 512-517 ЦК України та, відповідно, всіх процесуальних прав та обов`язків такого кредитора у зобов`язаннях, які виникли на підставі кредитного договору №0 від 23.08.2007 року.

З огляду на те, що у зобов`язанні, яке виникло на підставі кредитного договору № 0 від 23.08.2007 року відбулося поєднання Кредитора та Боржника в одній особі, а тому таке зобов`язання є припиненим в силу вимог ст.606 ЦК України.

Крім того відсутній обов`язок боржника - ОСОБА_2 щодо виконання такого зобов`язання у виконавчому провадженні № 54648606, відкритого на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.03.2017 року, виданого по справі № 2-124/11.

На підставі наведеного просив суд визнати виконавчі листи, видані Луцьким міськрайонним судом Волинської області 07.03.2017 року у справі № 2-124/11 про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №0 від 23.08.2007 року в сумі 964141,22 грн. та по 850 гривень сплаченого судового збору і по 120,60 гривень сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного такими, що не підлягають виконанню повністю та стягнути із Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на користь ОСОБА_2 стягнутий виконавчий збір в сумі 13383.12 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , покликаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове рішення про задоволення заяви.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника боржника, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2011 року ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 23.08.2007 року в розмірі - 964 141,22 грн. та сплачений судовий збір в розмірі - 1700 гривень по 850 грн. з кожного та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі - 120 грн. по 60 грн. з кожного(а.с. 89-91).

У провадженні Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебувають виконавчі провадження ВП №54648606 та ВП № 54648451 по примусовому виконанню виконавчих листів, виданих 07.03.2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області по справі № 2-124/11.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду у справі №2-124/11 від 18.10.2018 року, яка набрала законної сили 05.11.2018 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні на ОСОБА_5 (а.с. 231).

18.02.2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено: договір дарування майнових прав (права вимоги) за кредитним договором № 0 від 23 серпня 2007 року; договір відступлення права вимоги за договором поруки; договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, посвідченого 23.08.2007 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Ходачинською Н.І., за реєстровим № 3179, відповідно до договору дарування майнових прав (права вимоги) від 18.02.2019 року.

За умовами вказаних договорів ОСОБА_5 відступив новому кредитору- ОСОБА_2 належні права кредитора та іпотекодержателя, а Новий Кредитор набув права вимоги до позичальника, іпотекодавця та поручителя за кредитним договором №0 від 23.08.2007 року та забезпечувальними договорами. Внаслідок передачі ОСОБА_5 ОСОБА_2 прав вимоги до Боржника (ОСОБА_2 ) та Поручителя ( ОСОБА_3 ), Новому кредитору перейшло (відступилося) право вимоги (замість ОСОБА_5 ) від Боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за Кредитним та Забезпечувальними Договорами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частина 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі: визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Звертаючись з заявою до суду ОСОБА_2 просив визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з підстав припинення зобов`язання за кредитним договором внаслідок поєднання боржника та кредитора в одній особі на підставі ст. 606 ЦК України.

Статтею 606 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Проте зазначена у ст.606 ЦК України підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін.

Поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі наявне в разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов`язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов`язаних між собою взаємним зобов`язанням; для фізичних осіб при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки. Отже, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб`єктів) один із цих суб`єктів повинен зникнути, у зв`язку з цим і припиняється правовідношення.

Ураховуючи наведене, можна дійти висновку, що стаття 606 ЦК України повинна застосовуватися судом до спірних правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов`язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб`єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме в такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов`язання не залежатиме від волі сторін.

У даному випадку, коли боржник придбав право вимоги кредитора до цього ж боржника за договором, відповідні два зобов`язання між кредитором і боржником, який придбав згідно з договором право вимоги, не можуть припинятись на підставі статті 606 ЦК України, оскільки зазначена стаття до таких правовідносин не застосовується.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у боржника ОСОБА_2 матеріально-правового обов`язку повністю чи частково, у зв`язку з поєднанням боржника та кредитора в одній особі є безпідставними, оскільки в даному випадку положення ст. 606 ЦК України не застосовуються з наведених вище мотивів, а тому зобов`язання не припинені, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді