Справа № 444/865/19
Провадження № 2/444/865/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_4 є батьком їх доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається на першому курсі денної форми навчання напрямку "Філології" англійська мова і література факультет іноземних мов Львівського національного університету ім.Івана Франка, згідно договору про надання освітніх послуг від №14881-18 від 08.08.2018 року.

З січня 2018 року позивачка та відповідач фактично не проживають , як сім"я , не ведуть спільного господарства. Відповідач усунувся від виконання свого батьківського обов"язку по утриманню їхньої доньки, у зв"язку із чим донька перебуває виключно на утриманні в позивачки.

Стверджує, що на даний час донька досягнула повноліття і продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі , а тому донька немає можливості працювати і потребує допомоги .

Просить постановити рішення та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 всіх його доходів щомісяця, на дитину, яка продовжує навчання, починаючи з 01.09.2018 року і до закінчення навчанння саме до червня 2022 року, або до досягнення дитиною 23 віку .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд такі задоволити в повному розмірі , з врахуванням викладених у позвній заяві мотивів .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила суд позовні вимоги позивачки задоволити, додатково просила суд стягнути з відповідача в користь позивача кошти на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні, щодо позовних вимог позивача заперечила про, що на адресу суду подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач не згідний із позовними вимогами позивачки та вважає їх безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають дійсності, та викладені з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що крім доньки ОСОБА_6 у відповідача на утриманні перебувають троє малолітніх дітей . Прицьому одна дитина є особою з інвалідністю . Окрім того, відповідач ніде не працює, будь-яких інших доходів не отримує, а тому він не взмозі на даний час додатково забезпечувати доньку ОСОБА_7 . А тому, представник відповідача у задоволенні позовних вимог позивачки просила суд відмовити.

Суд , заслухавши думку сторін по справі , приходить до висновку про можливість розгляду справу без участі відповідача по справі за участі його представника.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_4 , тобто відповідач по справі, а матір`ю ОСОБА_1 .

Із довідки виданої ЛКП "Цитадель-центр" від 04.02.2019 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 проживає і зареєстрована в АДРЕСА_1 разом із батьками та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З довідки № 123 від 13.02.2019 року, яка видана Національним університетом імені Івана Франка, вбачається, що ОСОБА_5 є студентом першого курсу денної форми навчання напрямку "Філологія" англійська мова і література факультету іноземних мов, закінчує навчання в червні 2022 року . Студентка навчається за рахунок коштів фізичних осіб.

Як вбачається із договору про надання освітніх послуг №14881-18 від 08.08.2018 року ОСОБА_5 , навчається на першому курсі денної форми навчання напрямку "Філологія" англійська мова і література факультету іноземних мов, 4 роки. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання за умовами даного договору становить 92 056 грн. Вартість освітньої послуги за кожен навчальний рік за умовами даного договору становить 23 014 грн.

Згідно ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо.

Обов`язком батьків, зокрема, відповідача є надання посильної матеріальної допомоги своїй дитині для отримання освіти, що в подальшому дозволить їй забезпечити своє життя матеріально.

Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою ґрунтуються на матеріалах справи.

Суд враховує, що відповідач у відзиві на позовну заяву, зазначив, що він ніде не працює, окрім повнолітньої доньки ОСОБА_6 , має іншу сім"ю та має на утриманні трьох малолітніх дітей .

В той же час, суд враховує, що відповідач є працездатним та може надавати допомгу на утримання повнолітньої доньки, яка навчається.

Однак при вирішенні даного спору суд враховує обов`язок батьків утримувати свою дитину, вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами, а також враховує на час винесення рішення по справі розмір мінімальної заробітної плати становить 4 173,00 гривні.

Враховуючи вік відповідача, відсутність ознак непрацездатності, суд приходить до висновку про можливість виконання ним обов`язків по утриманню дитини, яка навчається, що передбачено чинним законодавством.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань, щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4 173,00 грн., обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", беручи до уваги інтереси дитини, зокрема, те, що вона навчається, потребує коштів на забезпечення навчального процесу, зокрема, купівлі канцелярського обладнання, підручників, харчування, доїзд до місця навчання, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліментив розмірі 1/4 всіх його доходів щомісячно, починаючи з 04.04.2019 року та до закінчення навчання, а саме до червня 2022 року, або до досягнення дитиною 23 (двадцятитрьохрічного) віку.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька.

У відповідності до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Суд вважає, що саме в розмірі 1/4 всіх його доходів щомісячно є тим розміром аліментів, який буде достатнім для утримання дитина, яка продовжує навчання, та який, водночас, не буде обмежувати прав на нормальний рівень життя відповідача та його сім`ї.

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовної вимоги позивача, про стягнення аліментів з відповідача в користь позивача для дитини, яка навчається починаючи з 01.09.2018 року, суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, оскільки статтею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня предявлення позову, тобто з 04.04.2019 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача в її користь витрат на правовову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., суд приходить до переконання що така вимога не підлягає до задоволення оскільки витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 "Про судове рішення в цивільній справі", стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.4 пункту 8 Постанови від 17.10.2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Адвокат Гривна Т.Б. надавла позивачу правову допомогу в даній справі на підставі договору про надання правової допомоги і ордера, за що позивачем по квитанції від 05.04.2019року сплачено 5000 грн. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній належний розрахунок вартості правової допомоги, що відповідав би фактичному об`єму такої допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо.

Тому , суд не бере до уваги зазначений доказ й приходить до висновку про недоведеність розміру витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови в їх стягненні.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 23, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого , пенсіонера, ІПН НОМЕР_2 ), аліменти на утримання дитини, яка навчається, а саме : доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та стягувати такі в користь її матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) в розмірі 1/4 всіх його доходів щомісячно, починаючи з 04.04.2019 року та до закінчення навчання, а саме до червня 2022 року, або до досягнення дитиною 23 (двадцятитрьохрічного) віку .

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

У позовній вимозі позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого в АДРЕСА_2 , працюючого , пенсіонера, ІПН НОМЕР_2 ), судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення суду виготовлено 05.06.2019 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.