Справа №464/3057/19
пр № 2-з/464/37/19
У Х В А Л А

06 червня 2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/3057/19

учасники справи:

заявник (позивач) ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач Львівська міська рада

вимоги: забезпечення позову

Обставини справи

ОСОБА_1 звернулася до суду заявою про забезпечення позову до його пред`явлення в порядку ч.2 ст.149 ЦПК України та просить накласти арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 28 лютого 2007 року.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно із п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову визначені ст.151 ЦПК України. Натомість заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону:

-з тексту заяви про забезпечення позову вбачається, що виник спір щодо меж земельних ділянок, однак не вказано ані предмету даного позову, ані його підстав, що в свою чергу унеможливлює виконання судом вимог ч.2 ст.149 ЦПК України;

-не вказано пропозиції щодо зустрічного забезпечення;

-в матеріалах наявний державний акт на право власності на земельну ділянку, що не може бути належним та допустимим доказом, оскільки датований ще 2007 роком та відсутні відомості щодо актуальної інформації про право власності станом на 2019 рік. Також за даним актом земельна ділянка належить ОСОБА_3 , а не відповідачу ОСОБА_2 - відповідачу за майбутнім позовом, хоча за вимогами п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України арешт може бути накладено лише на майно, що належить відповідачеві.

За положеннями ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням недоліків заяви про забезпечення доказів таку слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст.7, 149-153, 157, 258-260, 261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання - 06 червня 2019 року та згідно з вимогами ст.353 ЦПК України апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Тімченко