Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Писанець Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Гурової Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Волноваха цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Діанівська сільська рада Волноваського району Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

/

ВСТАНОВИВ:

30.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилався на те, що згідно з Державним актом на право постійного користування землею Серія НОМЕР_1 від «20» листопада 1995 року, виданим на підставі рішення Кіровської сільської ради народних депутатів від 27.09.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 50, він, ОСОБА_1 , є користувачем земельної ділянки загальною площею 2.0 гектарів, у межах згідно з планом, яка розташована на території Кіровської сільської Ради Волноваського району Донецької області (далі - земельна ділянка). Цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого підсобного господарства.

При оформленні правовстановлюючого документа, Державного акта Серія НОМЕР_1 , було помилково викладено прізвище землекористувача ОСОБА_1 (з літерами «ії»), а насправді згідно паспорту та інших документів прізвище землекористувача ОСОБА_1 (з літерами «єє»).

За наданням роз`яснення він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, де йому пояснили, що будь-які виправлення в Державному акті не входить до компетенції даного органу влади. Тому йому було запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності Державного акту дійсно ОСОБА_1 .

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 на підставі п.6 суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Таким чином, Державний акт на право постійного користування землею Серія НОМЕР_1 не належить до документів, які посвідчують особу, але виникають труднощі при реалізації його права користування земельною ділянкою. Тому просить встановити той факт, що, правовстановлюючий документ, а саме Державний акт на право постійного користування землею Серія НОМЕР_1 від 20.11.1995 року, належить йому.

Заявнику судове засідання не з`явився, у своїй заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, заяву підтримують в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що Державний акт на право постійного користування землею Серія НОМЕР_1 від «20» листопада 1995 року, виданий на підставі рішення Кіровської сільської ради народних депутатів від 27.09.1995 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 50, виданий на ім`я ОСОБА_1 (а.с.5).

Дослідивши у судовому засіданні надані копії документів встановлено, що згідно копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 26.09.1997 року прізвище заявника зазначено « ОСОБА_1 », (а.с.2), з копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 Серії НОМЕР_4 , вбачається, що прізвище заявника « ОСОБА_1 » (а.с.3), також вказаний факт підтверджується копією довідкою огляду МСЕК серії 10ААБ №270507 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.4).

Частиною 1статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт належності ОСОБА_1 Державного акту на право постійного користування землею Серія НОМЕР_1 від 20.11.1995 року.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне задовольнити заявлені ОСОБА_1 вимоги.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Діанівська сільська рада Волноваського району Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити той факт, що Державний акт на право постійного користування землею Серія НОМЕР_1 від «20» листопада 1995 року, виданий на підставі рішення Кіровської сільської ради народних депутатів від 27.09.1995 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 50 на ім`я ОСОБА_1 - належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.В. Писанець