Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Гончарова К.Ю., за участю представника позивача адвоката Коваленко В.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Листопад Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання об`єктом спільної сумісної власності та стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду, в якому просить розділити майно, що є спільною власністю подружжя, зокрема транспортний засіб автомобіль марки Pugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , шляхом визнання права власності на автомобіль за відповідачем, стягнувши з нього грошову компенсацію Ѕ частки вартості автомобіля в сумі 170 430, 00 грн. на користь позивача замість частки у праві спільної сумісної власності. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 1994 по 2017 роки вона та відповідач перебували в шлюбі. Під час шлюбу ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу №12/07/12 від 12.07.2012 рокунабув право власності на автомобіль марки Pugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , який на даний час перебуває у користуванні відповідача. В добровільному порядку відповідач відмовився вирішити спір щодо виплати компенсації Ѕ частки вартості автомобіля в сумі 170 430,00 грн., тому вона змушена звертатись з даним позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти вартості автомобіля, зазначеного позивачем, не приймав участі при проведенні оцінки автомобіля, крім того, сторонам у справі належить інше спільне майно, яке не зазначено позивачем і яке повинно бути предметом судового розгляду, тому вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені без врахування іншого спільного майна та проведення судової товарознавчої експертизи.

23 серпня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року за клопотанням представника відповідача призначено судову авто товарознавчу експертизу, провадження по справі зупинено до отримання висновку експерта.

У зв`язку з отриманням висновку експерта, ухвалою суду від 11 грудня 2018 року поновлено провадження у цивільній справі.

14 січня 2019 року від позивача ОСОБА_2 надійшли зміни до позову, у яких вона зменшила розмір позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 і просить стягнути з

відповідача на її користь компенсацію Ѕ частки вартості автомобіля в сумі 119 947,65 грн. згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №75 від 05.12.2018 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник позивача адвокат Коваленко В.В. в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги і просив визнати автомобіль Pugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску,об`єктом спільної сумісної власності і залишить його у власності відповідача ОСОБА_1 , стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію Ѕ частки вартості зазначеного автомобіля в сумі 119 947,65 грн., судовий збір в сумі 1704,30 грн., та витрати на оплату правової допомоги в сумі 12 000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача компенсації Ѕ частини вартості спірного автомобіля в сумі 119 947,65 грн., і залишення автомобіля у власності відповідача, проте просили вирішити питання в порядку ст.267 ЦПК України про відстрочку виконання рішення до одного року , тобто до 27.05.2020 року. Також вважали необґрунтованими розмір витрат на оплату правової допомоги, які позивач понесла у зв`язку з наданням правової допомоги представника адвоката Коваленко В.В. в сумі 12 000 грн.

Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони по цивільній справі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у шлюбі, зареєстрованому М.Білозерською сільською радою Василівського району Запорізької області 29.10.1994 року, актовий запис №45.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25.04.2017 року шлюб укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі подружжям було придбано транспортний засіб марки Pugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу №12/07/12 від 12.07.2012 року між ТОВ «Ліон Авто» і ОСОБА_1 .

Згідно листа Регіонального сервісного центру в Запорізькій області від 31.05.2018 року №31/8-2708, автомобіль Pugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , було зареєстровано та взято на облік 27.02.2012 року, інших реєстраційних дій з данимтранспортним засобом станом на 31.05.2018 року не проводилося.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної

власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Враховуючи, що набутий сторонами в період шлюбу транспортний засіб марки Pugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що не заперечується учасниками судового розгляду, тому суд дійшов висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою і відповідачем право власності за кожним на 1/2 частину вказаного майна та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей об`єкт на режим спільної часткової власності.

Згідно Висновку судової автотоварознавчої експертизи №75 від 05 грудня 2018 року, ринкова вартість автомобіля Pugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ,станом на день огляду 30.11.2018 року складає 239 895,30 гривень.

Таким чином, необхідно залишити об`єкт права спільної сумісної власності автомобіль марки Pugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , у власності ОСОБА_1 , стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 компенсацію Ѕ частки його вартості в сумі 119 947,65 грн.

До закінчення судового розгляду відповідач ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив вирішити питання про відстрочку виконання рішення на строк до одного року, тобто до 27.05.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.ч.1, 3 ст.435 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч.4,5 ст.435 ЦПК України).

Відповідачем ОСОБА_1 , надані докази, які підтверджують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме надано документи, які свідчать про його матеріальний стан, наявність утриманців, відомості про розмір доходів.

Зокрема, з довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді прохідника на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі закритого акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», середньомісячний розмір заробітної плати за період з березня 2018 року по лютий 2019 року складає 19 881 грн. Крім того, відповідач ОСОБА_1 отримує дохід у вигляді пенсії у Василівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в розмірі 12031,81 грн. щомісячно. Таким чином, сукупний місячний дохід відповідача складає 31 912 грн.

Суд враховує, що відповідач має на утриманні повнолітню доньку інваліда з дитинства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 01.09.2015 року навчається в Київському національному університеті технологій та дизайну, строк закінчення навчання 30.06.2019 року.

З огляду на вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення клопотання відповідача ОСОБА_1 і вбачає наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду.

На думку суду, виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації вартості Ѕ частини автомобіля в сумі 119 947,65 грн. з урахуванням його матеріального стану підлягає розстроченню на 8 місяців до 28 січня 2020 року наступним чином: з дня набрання рішенням законної сили одноразово 14947,65 грн., а потім рівними платежами в сумі 15 000 гривень щомісячно до 28 січня 2020 року включно до повного погашення.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справ по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання.

Позивач ОСОБА_2 звернулася о суду з позовом майнового характеру на суму 170 430 грн., сплативши при цьому судовий збір в сумі 1704,30 грн.

31 жовтня 2018 року відбулося перше судове засідання по справі, після цього позивачем ОСОБА_2 в січні 2019 року з урахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи №75 від 05 грудня 2018 року були зменшені позовні вимоги, за таких обставин враховуючи встановлені процесуальні обмеження щодо строку здійснення сторонами права на збільшення і зменшення позовних вимог, суд приходить до висновку, що зміни до позову з уточненнями позовних вимог не можуть бути прийняті судом, та суд розглядає позовну заяву ОСОБА_2 в редакції, яка вперше подана до суду.

За таких обставин, оскільки первинні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені судом частково на суму 119 947,65 грн., що становить 70,4% від заявленої нею суми, суд стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1199,83 грн. (1704,30грн. х 70,4% / 100).

Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано наступні документи: угода про надання правничої (правової) допомоги №981 від 15 травня 2018 року, додаткова угода до п.3.1. угоди про надання правничої (правової) допомоги №981 від 15 травня 2018 року, копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого 06 червня 1994 року, акт виконаних від 02 серпня 2018 року, квитанцію №981 від 02 серпня 2018 року на суму 6500 грн., акт виконаних робіт від 27 травня 2019 року, квитанція №918 від 27 травня 2019 року на суму 5500 грн.

Обсяг правової допомоги, наданої адвокатом Коваленко В.В., визначено у акті

виконаних робіт від 02 серпня 2018 року, відповідно до якого адвокатом здійснено наступні дії: консультація по розділу майна 1 година, підготовка запиту до регіонального сервісного центру МВС України 1 година, підготовка заяви на проведення оцінки автомобіля. Зустріч з оцінювачем, оплата і отримання звіту про оцінку 2 години, підготовка документів до позовної заяви 1 година, підготовка позовної заяви - 7 годин, та акті виконаних робіт від 27 травня 2019 року, відповідно до якого адвокатом здійснено наступні дії: участь в підготовчому судовому засіданні, підготовка заперечень на відзив 1 година, підготовка заперечень на відзив від 14.11.2018 року 2 години, ознайомлення з висновками експертизи в суді 1 година, підготовка змін до позовної заяви та участь в зустрічі з відповідачем та представником, вручення змін до позову 2 години, участь в судовому засіданні 27.05.2019 року та підготовка заперечень на заяву про надання відстрочки 4 години, всього на суму 12 000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази в обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є достатніми, містять інформацію про час, витрачений на вчинення необхідних дій, конкретизовано обсяг наданих послуг, вартість кожної з них окремо, і є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 8448 грн. (12000 х 70,4%/100).

Керуючись ст.ст. 263-265, 274-279, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання об`єктом спільної сумісної власності та стягнення компенсації задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності автомобіль марки Pugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , придбаного ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу №12/07/12 від 12.07.2012 року, залишивши його у власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля марки Pugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , в сумі 119 947 (сто дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) гривень 65 копійок.

Розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації вартості Ѕ частини автомобіля в сумі 119 947,65 грн. до 28 січня 2020 року наступним чином: з дня набрання рішенням законної сили одноразово 14947,65 грн., а потім рівними платежами в сумі 15 000 гривень щомісячно до 28 січня 2020 року включно до повного погашення.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 1199,83 грн., витрати на оплату правової допомоги в сумі 8448 грн., всього 9647 (дев`ять тисяч шістсот сорок сім) гривень 83 копійки.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення

повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений і підписаний 03 червня 2019 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова