Дата документу 20.09.2019 Справа № 554/9833/18
Провадження № 2/554/852/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Алексєєва М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому прохав суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.07.2014 р. станом на 25.11.2018 р. у сумі 17187,85 грн., з яких: 9784,36 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 6108,83 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 794,66 грн. штраф (процентна складова); а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 02.07.2014 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі відповідно до діючих у Банку Тарифів. Своїм особистим підписом в Анкеті-заяві клієнта відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами Банку» складає Договір про надання банківських послуг. Всупереч нормам закону та умов Договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, не повертає кредит, внаслідок чого, утворилась заборгованість, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав судрозгляд справи провести за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав відмовити у задоволенні позовних вимог Банку в повному обсязі, з урахуванням письмових пояснень, викладених ним у клопотанні від 26.03.2019 року, що наявне в матеріалах справи. Заперечення відповідачем обґрунтовані тим, що жодного документу, доданого до позову, він не бачив та не підписував; розрахунок заборгованості не є офіційним бухгалтерським документом; представник банку не мав повноважень його підписувати; підпис в Анкеті-заяві позичальника йому не належить, що можна встановити шляхом порівняння його підпису у паспорті громадянина України; тарифну сітку, яка є невід`ємною частиною договору, він також не підписував.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, встановив наступне.

Судом встановлено, що 02.07.2014 року відповідач підписав Анкету-зяву клієнта Банку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» (надалі - Умови договору).

Відповідно до даної Заяви відповідач підтвердив своїм підписом, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, своїм особистим підписом у Заяві відповідач підтвердив факт свого ознайомлення та згоди з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Пунктом 1.1.7.11 Умов договору передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Пунктом 1.1.7.3.Умов Договору передбачено, що картрахунки відкриті на невизначений строк.

Укладений між сторонами договір відповідає порядку укладення договорів приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу було відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт у розмірі 7000,00 грн.

Таким чином, між сторонами 02.07.2014 року виникли кредитні правовідносини.

Посилання відповідача на те, що підпис в Анкеті-заяві йому не належить, не підтверджені належними та допустимими доказами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Для ідентифікації належності підпису особі необхідні спеціальні експертні знання, тому допустимим доказом, у даному випадку, буде висновок експерта. Експертиза у справі не проводилась та не ініціювалась відповідачем.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг сторони узгодили право Банку в односторонньому порядку змінювати розмір кредитного ліміту (збільшувати/зменшувати) та прийняття позичальником будь-якого розміру кредитного ліміту.

Відповідач взяв на себе зобов`язання (п. 2.1.1.5.5 Умов договору) погашати заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом та сплачувати комісії.

Із розрахунку вбачається базова процентна ставка змінювалась протягом часу користування кредитними коштами, що не суперечить Умовам укладеного між сторонами договору.

Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати Тарифи банку, які викладені на офіційному сайті https://privatbank.ua/kredity/, та інших умов обслуговування.

Умовами та правилами надання банківських послуг сторони обумовили інформування клієнта про зміни умов кредитування шляхом встановлення обов`язку клієнта отримувати виписки по рахунку.

Вразі незгоди із змінами, позичальник, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, зобов`язувався погасити заборгованість та подати банку письмову заяву про розірвання договору.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником було порушено строк повернення чергової суми кредиту у зв`язку з чим виникла заборгованість, станом на 25.11.18 р. у сумі 17187,85 грн., з яких:

9784,36 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом,

6108,83 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина),

794,66 грн. штраф (процентна складова).

Заборгованість підтверджена належним доказом, а саме розрахунком заборгованості.

Контррозрахунку відповідачем на підтвердження своїх заперечень не надано.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зі змісту ч. 1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, наданими йому у вигляді встановленого кредитного ліміту, однак порушив обов`язок щодо своєчасного повернення кредитних коштів, в даному випадку, відсотків за користування кредитом. Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості по відсоткам є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо стягнення із відповідача нарахованих пені та штрафів, суд зауважує наступне.

У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором відповідачу, позивачем нараховано пеню у розмірі 6108,83 грн. Крім цього, до відповідача також застосовано штраф за порушення грошового зобов`язання у розмірі 500,00 грн.(фіксована частина) та 794,66 грн. (процентна складова).

Стосовно стягнення із відповідача нарахованих пені та штрафу, суд зауважує наступне.

У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому суд, керується принципами справедливості та розумності.

З огляду на вказане суд відхиляє вимоги позивача в частині стягнення з відповідача нарахованої Банком пені у повному обсязі, та вважає обґрунтованим стягнення штрафних санкцій, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина),

489,22 грн. штраф (процентна складова - 5% від суми загальної заборгованості по тілу кредиту та процентам).

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості на загальну суму 10 773,58 грн., з яких:

9784,36 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

500,00 грн. штраф (фіксована частина),

489,22 грн. штраф (процентна складова).

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1104,45 грн. (розрахунок: (10 773,58 грн./17187,85 грн.)х1762,00 грн./100%).

Керуючись ст. ст. 526, 611, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 280-289 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.07.2014 р. станом на 25.11.2018 р. у сумі 10 773,58 грн., з яких: 9784,36 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 489,22 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користьАкціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1104,45 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Сторони у справі:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (; 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д).

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Материнко