Справа № 459/2409/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 У зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони не перебували, оскільки відповідач відмовився реєструвати шлюб в органах РАЦС для того щоб донька народилась у шлюбі. Фактично після народження дитини відповідач взагалі нею не цікавився, участі в її утриманні та вихованні не брав. Зокрема, відповідач не був навіть на хрещенні доньки. Оскільки відповідач не брав участі в утриманні доньки, уникаючи виконання свого батьківського обов`язку по її утриманню, позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29.04.2013 року з відповідача стягнуто в її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи з 06.02.2013 року. Однак, за 2016 р. відповідачем заборговано 11211,77 грн. аліментів, а за 7 місяців 2017р. - 10419,50 грн. Матеріальної участі (одягом, продуктами чи іншими речами) в утриманні дитини, в т. ч. забезпечення їй належного харчування, відповідач також жодної участі не бере. При цьому відповідач не відвідує доньку і не спілкується з нею, будь-якого інтересу до її внутрішнього світу не виявляє, не цікавиться її життям, станом здоров`я, навчанням у ДНЗ, дозвіллям, фізичним та духовним розвитком, засвоєнням нею мовлення, тощо. Будь-якого доступу до культурних та моральних цінностей відповідач доньці також не надає. Умов для отримання донькою освіти відповідач не створює. За три роки перебування дитини у ДНЗ «Ясла-садок № 12» відповідач жодного разу не придбав для дитини будь-якого приладдя для навчання чи ігор. При цьому він жодного разу навіть не навідувався у ДНЗ «Ясла-садок № 12» як до дитини, так і поцікавитись її поведінкою, адаптацією до групи, рівнем засвоєння нею знань, станом здоров"я, необхідністю забезпечити її приладдям для навчання та ігор. Вихователі груп з відповідачем взагалі не знайомі. Про забезпечення відпочинку дитини, в т. ч. з метою оздоровлення, відповідач також не думає і жодних заходів для його забезпечення не вживав і не вживає. Відповідач жодного разу не запропонував навіть привезти доньку до нього чи завезти її кудись на відпочинок. Фактично відповідач свідомо і цілеспрямовано самоусунувся від участі у вихованні та розвитку дитини, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов"язків, не цікавлячись фізичним та духовним розвитком дитини. А тому на підставі вищенаведеного просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та її представник в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності її представника.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 про визнання позову, в якій зазначив, що позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Пояснив, що на жаль так склалось, що вагітність ОСОБА_1 була незапланованою і неочікуваною для нього. Також у нього не було наміру створення тривалих стосунків з ОСОБА_1 і тим більше укладення з нею шлюбу та створення сім`ї, у зв`язку з чим він відмовився від його реєстрації з нею. Фактично одразу ж після того як він довідався, що вона вагітна, він не брехав їй і прямо пояснив, що не може бути таким батьком якого заслуговує дитина, що зумовлено рядом обставин його життя. Як би це не було прикро визнавати, але він дійсно не відвідує доньку і не спілкується з нею, будь-якого інтересу до її внутрішнього світу не виявляє, доступу до культурних та моральних цінностей доньці також не надає, не цікавиться її навчанням у ДНЗ, дозвіллям, фізичним та духовним розвитком, зокрема, здібностями дитини, їх розвитком, засвоєнням нею мовлення, як це вказує позивачка у позовній заяві. Він прекрасно розуміє, що наявність у нього батьківських прав відносно доньки лише створює перешкоди у забезпеченні позивачкою ряду інтересів та прав дитини, зокрема, й виїзду за кордон разом з нею, зняття з реєстрації місця проживання, тощо. Тому за спільною згодою з позивачкою, як дорослі люди, вони дійшли висновку про необхідність звернення позивачки до суду з метою позбавлення його батьківських прав, оскільки самостійно від них відмовитись не може. При цьому він усвідомлює, що позбавлення його батьківських прав відносно доньки не звільняє його від обов`язків відносно неї.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорвоноградської міської ради Львівської області в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій також зазначив, що рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради (органу опіки та піклування) від 25.01.2018 року № 20 п. 14 - підтримує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 17.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області.

Позивач стверджує, що батько дитини самоусунувся від участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, з моменту народження життям дитини не цікавиться.

Зазначені твердження позивачки повністю підтверджуються заявою відповідача про визнання позову.

Про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказує також орган опіки та піклування за місцем проживання дитини, що вбачається з наявного у матеріалах справи витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 25.01.2018 року № 20 (п. 14).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що ОСОБА_2 повністю ухилився від участі у вихованні своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти , що підтвердив сам відповідач у поданій суду заяві, і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що наявні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук