Справа №295/3318/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2019 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», про знаття арешту з рухомого майна,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, де зазначає, що є власником транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Passat», н.з. АА 7094 ВІ, на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2016 року.

Попередній власник майна ОСОБА_2, є боржником за виконавчим провадженням, відкритим на виконання рішення Обухівського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 27 415,22 долари США.

В межах виконавчого провадження державним виконавцем постановою від 02.11.2016 року накладено арешт на вищевказане майно боржника.

Позивач посилається на ту обставину, що вимоги стягувача до нього як заставодавця про звернення стягнення на майно рішенням суду відхилено у зв»язку з пропуском строку позовної давності. Оскільки заходи обтяження перешкоджають реалізації прав як власника майна та є непропорційними, просить зняти арешт з автомобіля марки «Volkswagen Passat», н.з. АА 7094 ВІ.

В обгрунтування звернення до Богунського районного суду м.Житомира позивач покладає положення ч.2 ст. 30 ЦПК України.

Дослідивши зміст позовної заяви, доданих до неї матеріалів, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 30 ЦПК України визначено випадки виключної підсудності.

Відповідно до ч.2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

З аналізу вказаної норми слід дійти висновку, що застосування правил виключної підсудності застосовується у випадку, коли місцезнаходження майна може бути чітко ідентифікованим, а розгляду справи за таким місцем найбільш повно відповідатиме принципам цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Окрім нерухомого майна, розташування якого може визначатись відповідно до інформації, внесеної згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачається й певний знерухомлений статус іншого рухомого майна.

Так, відповідно до п. 10 «Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, імя та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження.

За змістом позовної заяви, доданих до неї документів, відсутні відомості про обмеження у користуванні рухомим майном за рішенням державного (приватного) виконавця, внаслідок якого розташування майна може бути зясованим та підтвердженим.

Суд вважає, що ототожнення визначення місця проживання позивача як власника майна з місцезнаходженням такого майна, що в даному випадку є транспортним засобом, є помилковим.

Застосування положень ч.2 ст. 30 ЦПК України за виниклим спором не передбачено.

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином, дана справа не підсудна Богунському районному суду м. Житомира.

Оскільки, відповідачем у справі зазначено Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві, місцезнаходження якого є: м. Київ, вул. Різницька, 11-Б, що належить до Печерського району міста Києва.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,суддя

постановв:

Цивільну справу №295/3318/19 за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», про знаття арешту з рухомого майна, надіслати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України,здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д.М. Лєдньов