ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Херсон

справа: 648/2313/18

провадження: 22-ц/819/336/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Чорної Т.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Склярської І.В.,

секретар Давиденко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3нарішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Кусік І.В. від 13 вересня 2018 рокув справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: Музиківська сільська рада Білозерського району Херсонської області, про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа: Музиківська сільська рада Білозерського району Херсонської області, зазначаючи про те, що ОСОБА_2 є колишньою дружиною ОСОБА_4, а ОСОБА_3 їх спільним сином.

Шлюбній відносини між подружжям були припинені за рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 07.08.2000 року.

Судовим рішенням від 03.10.2000 року був здійснений поділ будинку в якому вони проживали.

18.08.2000 року Білозерським районним судом Херсонської області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

Для примусового виконання рішення стягувач зверталася до Відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції у Херсонській області, проте боржник від виконання рішення ухилявся, його місцеперебування було невідоме.

Ухвалою Каланчацького районного суду від 02.06.2006 року ОСОБА_4 було оголошено в розшук, який жодних результатів не дав: його місцеперебування не встановлено, ніяких відомостей від боржника не надходило з 2006 року.

Посилаючись на те, що ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3, не можуть розпоряджатись майном, а саме: будинком за адресою: АДРЕСА_1, частка якого належить колишньому чоловіку і батьку, заявники просили суд, оголосити померлим ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця смт Каланчак, Каланчацького району, Херсонської області.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у задоволенні заяви про оголошення фізичної особи померлою.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що не було надано достатньо доказів того, що місцем постійного проживання ОСОБА_4 є будинок № АДРЕСА_1 Твердження заявників, що у місці постійного проживання відповідача немає відомостейпро місце його перебування протягом трьох років, не знайшло свого підтвердження. Інших підстав та обставин визначених ст. 46 ЦК України про оголошення ОСОБА_4 померлим не встановлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, яким визнати ОСОБА_4 померлим.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржники посилаються на те, що на невиконання судом вимог ст. 308 ЦПК України, щодо встановлення осіб, які могли б дати свідчення по справі, якщо суду недостатньо наданих заявником доказів. Не запитано відповідні організації за останнім місцем проживання і місцем роботи ОСОБА_4 місцеперебування якого невідоме.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 07.08.2000 року розірвано.

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 03.10.2000 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та виділено в натурі позивачу 66/100 частини спірного домоволодіння та відповідачу 34/100 його частини.

Згідно довідки виконавчого листа Білозерського районного суду Херсонської області, виданого 28.08.2000 року, ухвали Каланчацького районного суду Херсонської області від 02.06.2000 року, довідки Відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції у Херсонській області від 07.09.2007 року, ОСОБА_4 є боржником зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебуває у розшуку з 02.06.2006 року.

З акта обстеження по фактичному проживанню громадянина ОСОБА_4 від 11 липня 2018 року, довідки Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 953 від 13.07.2018 року, вбачається, що по АДРЕСА_1 він не проживає з 03.10.2000 року.

Відповідно до листа Каланчацького відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області №5380/0239.4 від 27.07.2018 року, ОСОБА_4, в період з 2015 року до теперішнього часу в розшуку не перебував. Надати інформацію про результати розшуку останнього до 2015 року не надається можливим у зв?язку із закінченням термінів зберігання журналів обліку розшукових справ.

Отже розшукова справа відносно ОСОБА_4 не заводилася, його розшук не проводився.

Статтею 46 ЦК України визначено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісті у зв?язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців . Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв?язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Відповідно до статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз'яснення, що судам необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи, що особливістю категорії справ про оголошення фізичної особи померлою є висновок суду який ґрунтується на юридичному припущенні смерті цієї особи, тобто на констатації високого ступеня ймовірності смерті особи та зважаючи на те, що заявники не довели належними та допустимим доказами наявність обставин визначених в ст. 46 ЦК України для оголошення ОСОБА_4 померлим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви.

Посилання заявників лише на факт не проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації не є достатньою підставою для оголошення його померлим.

На виконання вимог ст. 307,308 ЦПК України суд апеляційної інстанції запропонував заявникам вказати коло осіб, які б могли дати свідчення про відсутнього, проте такі особи суду не були повідомлені. Не зазначені такі свідки і в поданій заявниками заяві.

Запитана судом апеляційної інстанції інформація не є достатньою для оголошення ОСОБА_4 померлим.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини третьої статті 376 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішенняБілозерського районного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Чорна Т.Г.

Судді Пузанова Л.В.

Склярська І.В.

Повний текст судового рішення складено 22 лютого 2019 року, проте підписаний

01 березня 2019 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Чорна Т.Г.