КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/9084/17

номер провадження: 22-ц/824/768/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційної скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мещанінова Анатолія Михайловича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року у складі судді Шевченко Т.М., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко Василь Васильович, Головне управління юстиції у місті Києві, товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІМАР», товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИЕС І К», про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просив: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру № 19, загальною площею 55,96 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру № 34, загальною площею 53,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5; визнати в порядку спадкування за законом право ОСОБА_1 на частку в розмірі 50%, що становить 13 333 грн 00 коп. в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИЕС І К» (далі - ТОВ «ТРИЕС І К»), що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Боженка, 53, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5; визнати в порядку спадкування за законом право ОСОБА_1 на частку в розмірі 50%, що становить 25 000 грн 00 коп. в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМАР» (далі - ТОВ «ЛІМАР»), що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Солом'янська, 1-А, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру №19, загальною площею 55,96 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру №34, загальною площею 53,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом на частку в розмірі 50%, що становить 13 333 грн 00 коп. в статутному капіталі ТОВ «ТРИЕС І К», що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Боженка, 53, код 23712973, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом на частку в розмірі 50%, що становить 25 000 грн 00 коп. в статутному капіталі ТОВ «ЛІМАР», що знаходиться за адресою: місто Київ, вул.Соломянська, 1-А, код 21473062, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 (а.с. 204-206, т.2).

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 року залишено без змін (а.с.5-7, т.3).

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 рокуза нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що після постановлення судового рішення по справі та набрання ним законної сили, а саме, 10 квітня 2017 року ОСОБА_1 знайшов оригінали таких документів: розпорядження № 718 від 24 грудня 2004 року «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту - перепланованих та об'єднаних квартир АДРЕСА_1», акт № 361 від 17 грудня 2004 року про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта. Зі змісту цих документів вбачається, що перепланування вказаних вище квартир №19 та №34 виконано згідно з проектною документацією, розробленою товариством з обмеженою відповідальністю «Стройсервис» та погоджено з наглядовими органами в установленому порядку. Враховуючи виконання робіт по переплануванню квартир згідно з проектом, рішення міжвідомчої комісії Голосіївської райдержадміністрації з питань будівництва та архітектури від 17 грудня 2004 року, керуючись розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31 серпня 2001 року за № 1820 «Про затвердження Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна» - квартири № АДРЕСА_1 після виконання робот по переплануванню та об'єднанню - прийнято в експлуатацію, затверджено акт про прийняття в експлуатацію жилих та нежилих приміщень після перепланування та переобладнання загальною площею 108,6 кв.м. (з урахування площі балкону). Відповідно до технічного паспорту, загальна площа групи нежитлових приміщень № 19-34 становить 108,6 кв.м.

Вказував, що рішенням суду від 05 серпня 2014 року за ним визнано право власності на двокімнатну квартиру № 19, загальною площею 55,96 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на двокімнатну квартиру № 34, загальною площею 53,3 кв.м, що знаходиться за тією же адресою, загальною площею 53,3 кв.м, які разом складають загальну площу 109,26 кв.м, що не відповідає дійсної площі об'єкту, який вже в 2005 році у зв'язку з переплануванням зменшився на 0,66 кв.м, та вищезазначені квартири були об'єднані в одне нежитлове приміщення.

Зазначав, що після виявлення даних документів він одразу звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно комунального підприємства «Готово» міста Києва з відповідною заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нежитлового приміщення, загальною площею 108,6 кв.м, проте рішенням державного реєстратора № 34803920 від 14 квітня 2017 року йому відмовлено у державній реєстрації права власності.

Вважав, що розпорядження про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту - перепланованих та об'єднаних квартир АДРЕСА_1, акт про прийняття в експлуатацію завершеного будівництва об'єкту та технічний паспорт нежитлових приміщень, мають істотне значення для вирішення справи, які існували на час ухвалення судового рішення, але про наявність яких не було та не могло бути відомо позивачу.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру № 19, загальною площею 55,96 кв.м, та на двокімнатну квартиру № 34, загальною площею 53,3 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на нежитлове приміщення загальною площею 108,6 кв.м, яке складається з групи приміщень № 19-34 у житловому будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 року за нововиявленими обставинами - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представникОСОБА_1 - адвокат Мещанінов А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що нововиявленою обставиною у даній справі є прийняття в експлуатацію нежилого приміщення після перепланування та переобладнання, і ця обставина не була відома позивачу на час розгляду справи. Тому до спадщини померлої ОСОБА_5 входило нежиле приміщення, що було переплановано з квартир № 19 та № 34. Дана обставина не була відома на момент розгляду справи та має істотне значення для вирішення справи. Вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до увагу та не надано правової оцінки тому факту, що позивач звертався до державного реєстратора прав на нерухоме майно КП «Готово» міста Києва з відповідною заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нежитлового приміщення загальною площею 108,6 кв.м, однак державним реєстратором було відмовлено в державній реєстрації даного нежитлового приміщення, оскільки подані заявником документи про переведення квартир АДРЕСА_1 у нежитлові приміщення датовані до прийняття рішення Голосіївського районного суду міста Києві від 05 серпня 2014 року. На думку заявника, це підтверджує той факт, що переведення квартир в нежитлові приміщення до вирішення питання про спадкування майна ОСОБА_1 могло б вплинути на рішення суду, проте суд помилкового не прийняв це до відома. Також, вказує що судом першої інстанції не вказано чому вказані обставини не є нововиявленими.

Учасники справи не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлень.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними й такими, що відповідають обставинам справи й вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишилися невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи, зокрема неповне встановлення фактичних обставин справи, не вважаються нововиявленими обставинами. Такі обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру №19, загальною площею 55,96 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру №34, загальною площею 53,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом на частку в розмірі 50%, що становить 13 333 грн 00 коп. в статутному капіталі ТОВ «ТРИЕС І К», що знаходиться за адресою: місто Київ, вул.Боженка, 53, код 23712973, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом на частку в розмірі 50%, що становить 25 000 грн 00 коп. в статутному капіталі ТОВ «ЛІМАР», що знаходиться за адресою: місто Київ, вул.Соломянська, 1-А, код 21473062, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 (а.с. 204-206, т.2).

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 року залишено без змін (а.с.5-7, т.3).

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ОСОБА_1 посилався на те, щорозпорядження про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту - перепланованих та об'єднаних квартир АДРЕСА_1, акт про прийняття в експлуатацію завершеного будівництва об'єкту та технічний паспорт нежитлових приміщень, про які він дізнався після ухвалення судом рішення по справі, могли б вплинути на висновки суду в частині визнання права власності за ним в порядку спадкування за законом на вищезазначені квартири, оскільки позивачем визнавалось би право власності не на квартири АДРЕСА_1, а на нежитлове приміщення загальною площею 108,6 кв.м, яке складається з групи приміщень АДРЕСА_1

Колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, оскільки цими обставинами ОСОБА_1не обґрунтовував свої позовні вимоги і вони не мають істотного значення для правильного вирішення справи в межах заявлених ним позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на вищезазначені квартири.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

У заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру № 19, загальною площею 55,96 кв.м, та на двокімнатну квартиру № 34, загальною площею 53,3 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на нежитлове приміщення загальною площею 108,6 кв.м, яке складається з групи приміщень № 19-34 у житловому будинку АДРЕСА_1.

Тобто, ОСОБА_1 заявив нові вимоги про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на нежитлове приміщення загальною площею 108,6 кв.м, яке складається з групи приміщень № 19-34 у житловому будинку АДРЕСА_1, які не були предметом розгляду при ухваленні рішення суду першої інстанції від 05 серпня 2014 року, а тому ці вимоги не можуть бути предметом розгляду при його перегляді за нововиявленими обставинами відповідно до вимог ч.5 ст. 423 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 року за нововиявленими обставинами, є правильними.

Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення заяви, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мещанінова Анатолія Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: