ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3608/18 Номер провадження 22-ц/814/1447/19Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

при секретарі Коротун І.В.

за участі учасників справи ОСОБА_1 , представника АТ КБ « Приватбанк» - Колеснікова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ " ПриватБанк" про припинення кредитного договору

за апеляційною скаргою представника АТ КБ " Приватбанк" - адвоката Крапівцевої О.О.

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2019 року

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до АТ КБ " Приватбанк" , в якому уточнивши позовні вимоги просила визнати кредитний договір від 12.05.2006 року, укладений між ПАТ КБ « ПриватБанк» та нею припиненим. В обґрунтування позову вказала, що спірний кредитний договір був укладений на строк до 13.03.2007 року. На виконання умов спірного договору нею було погашено борг на загальну суму 573,90 грн., останній платіж було внесено 29 березня 2007 року, після чого вона кошти на погашення кредиту не сплачувала, в зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави було відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ « ПриватБанк» про стягнення з неї заборгованості. Незважаючи, на вказане рішення, з липня 2018 року банком автоматично знято кошти з її зарплатної карти в сумі 1700 грн.. Враховуючи те, що проценти нараховуються лише в межах дії договору, нею повністю погашено суму заборгованості, тому договір є припиненим, в зв`язку з його виконанням.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ " ПриватБанк" про припинення кредитного договору задоволено.

Визнано договір № PLCURT01420504 від 12.05.2006 року укладений між ПАТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_1 припиненим.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ КБ « Приватбанк» встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Не погодившись із вказаним рішенням представник відповідача оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що зобов`язання належним чином не виконано, тому воно не може бути припиненим, в зв`язку з закінчення строків позовної давності. Крім того, позичальник, в разі несвоєчасної сплати заборгованості, зобов`язаний сплатити кошти, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що на даний час з неї стягнуто Банком 2458 грн. в рахунок погашення кредитної заборгованості. Вважає, що оскільки сума наданого кредиту складала 869 грн, строк нарахування відсотків припинився 12.03.2007 року, вона виконала свої кредитні зобов`язання в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 листопада 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено, в зв`язку зі строком позовної давності / а.с. 56-59/.

Вказаним рішенням встановлено, що між учасниками у справі було укладено кредитний договір № PLCURT01420504 від 12.05.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12%.

Кінцевою датою погашення кредиту є 12 березня 2007 року.

Станом на 12.07.2016 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становила 13396, 97 грн., з яких: 160,03 грн.. заборгованість за кредитом, 3643,72 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 9593,33 грн. пеня за несвоєчасність погашення заборгованості.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само й боржник зі спливом позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Отже, Цивільний кодекс України не визнає сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

В свою чергу, звертаючись до суду позивач вказувала підставу для припинення кредитного договору його повне виконання, оскільки нею сплачено суму боргу та проценти, які були нараховані в межах дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 сплачено 3 платежі на загальну суму 573,9 грн.

Крім того, банком в автоматичному порядку знято кошти зі зарплатної карти, належної позивачу, на загальну суму 1700 грн., що підтверджується випискою по карті позивача.

При цьому, колегія суддів враховує, що право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а саме - 12 березня 2007 року.

Положеннями ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Також за принципом диспозитивності суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представником Банку зазначено, що пунктом 5.1. спірного кредитного договору встановлено термін дії договору до повного виконання позичальником своїх зобов`язань На даний час розмір заборгованості ОСОБА_1 по тілу кредиту складає 160,30 грн., тому кредитні зобов`язання не виконанні належним чином, про що надав відповідний розрахунок заборгованості.

Вказаний розрахунок заборгованості позивачем не спростовано.

Враховуючи, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 листопада 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено, в зв`язку зі строком позовної давності, а не в зв`язку з відсутністю заборгованості, місцевий суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника АТ КБ " Приватбанк" - адвоката Крапівцевої О.О. -задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2019 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ " ПриватБанк" про припинення кредитного договору відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

Судді: ______________ О.О.Панченко ______________ В.П.Пікуль