КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2688/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітрікс Комфорт ЛТД» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітрікс Комфорт ЛТД» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітрікс Комфорт ЛТД» (далі - ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» про видачу судового наказу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» просить скасувати вказану ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказ, оскільки ТОВ "Вітрікс Комфорт ЛТД" не надано копії договору за яким пред'явлено вимогу про стягнення заборгованості. Посилається на п.7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, за яким судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи-підприємця про стягнення заборгованості з договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій ( у тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначає, що ОСОБА_2 відмовляється від підписання договору про надання житлово-комунальних послуг. Проте відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, укладеного в письмовій формі, не звільняє споживача від виконання обов'язку оплачувати надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України не було додано копії договору, укладеного в письмовій формі, про надання житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Як було встановлено, до заяви ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, не було додано копії договору, укладеного в письмовій формі, про надання житлово-комунальних послуг відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» про видачу судового наказу.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що вимоги щодо надання копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, установлені п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, стосуються лише випадку звернення із заявою про видачу судового наказу в порядку п. 7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України за вимогою до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу вказаних норм вбачається, що установлені п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України вимоги щодо надання копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, стосуються всіх випадків подання заяви про видачу судового наказу, коли вимоги, що заявляються до боржника пов'язані із виконанням договору. В п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України відсутні посилання на положення п. 7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Оскільки відносини щодо надання житлово-комунальних послуг є договірними, до заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» мало надати копію договору про надання житлово-комунальних послуг.

Посилання ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» на те, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, не звільняє споживача від виконання обов'язку оплачувати надані послуги, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітрікс Комфорт ЛТД» залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.