Справа № 350/553/19
Провадження № 2/350/314/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

з участю секретаря Видойник І.П.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Брошнів-Осадської селищної ради Об`єднаної територіальної громади Івано-Франківської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння, яке знаходиться АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області. На даний час зареєстрована в АДРЕСА_2 Івано-Франківської бласті, проте проживає за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене будинковолодіння, в цілому складається з житлового будинку, загальною площею 111,2 кв. м., сараю площею 32,0 кв.м., колодязя та огорожі зі штахетника площею 157,9 кв.м. та являє собою єдине господарство з єдиним входом в житловий будинок та єдиним обліком енергоносіїв.

Станом на 05.06.1976 року співвласниками зазначеного будинковолодіння в рівних долях були ОСОБА_3 , 1928 року народження, який проживав там разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 , 1928 року народження, та його мачуха ОСОБА_5 , 1919 року народження.

В 1980 році ОСОБА_5 виїхала на постійне місце проживання в с. Вавож Вавожського району Удмуртської Республіки, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Після 1980 року в зазначеному будинковолодінні залишились проживати ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 її тіткою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер і спадщину після його смерті, зокрема 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , фактично прийняла та оформила його дружина ОСОБА_4 .

Після смерті чоловіка, стан здоров`я її тітки ОСОБА_4 раптово погіршився і вона змушена була її доглядати.

В телефонному режимі вона постійно спілкувалася з ОСОБА_5 , і в 2008 році зі згоди останньої зайняла належну їй 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1 , з метою догляду за своєю тіткою ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла. Ще за життя остання зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла їй все належне на день смерті майно, яке вона фактично прийняла та оформила спадщину, зокрема на 1/2 частину належного ОСОБА_4 будинковолодіння в АДРЕСА_1 .

Не зважаючи на те, що договір купівлі-продажу належної ОСОБА_5 1/2 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 належним чином не оформлений, проте на підставі усної домовленості, позивачка в 2008 році добросовісно, зі згоди останньої, заволоділа належною ОСОБА_5 1/2 частиною вищезазначеного будинковолодіння, і продовжує нею безперервно та відкрито володіти по даний час.

Таким чином з 2008 року вона добросовісно володіє 1/2 частиною будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 , а з 2016 році являється власником іншої 1/2 частини зазначеного будинковолодіння, яке належало ОСОБА_4

Вона за власні кошти виготовила технічний паспорт на будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , протягом тривалого часу належним чином доглядає за вказаним будинковолодінням, проте через відсутність правовстановлюючих документів не може отримати свідоцтво про право власності на ціле будинковолодіння. За таких обставин, із-за відсутності документа власності, вона не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатися зазначеним будинковолодінням, у зв`язку з чим звернулася з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини, просила про задоволення позову.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив суду заяву, в якій щодо вирішення спору поклався на розсуд суду, а справу просив розглянути без участі представника Брошнів-Осадської селищної ради ОТГ Івано-Франківської області, будь-яких заперечень щодо позову не подавав.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У АДРЕСА_1 знаходиться будинковолодіння, яке складається з житлового будинку «А», сараю «Б», колодязя «№1», огорожі «№2», що підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого ОКП Івано- АДРЕСА_1 ОБТІ (а.с.7-9).

Співвласниками будинковолодіння яке розташоване в АДРЕСА_1 , в рівних долях були ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією договору співвласників спільного будинку про встановлення порядку користування частинами будинку в натурі від 10 червня 1976 року (а.с. 20).

Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем належного останньому спадкове майна, зокрема 1/2 частини будинковолодіння, яке АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 була його дружина ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори Котелко С.Д. 08.12.1997 (а.с.13).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про серть серії НОМЕР_1 від 19.05.2015 (а.с. 21).

Позивачка ОСОБА_1 . проводила похорони своєї тітки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією довідки № 622, виданої Брошнів-Осадською селищною радою 19.05.2015 року (а.с. 23).

Все своє майно, ОСОБА_4 заповіла позивачці ОСОБА_1 , що підтверджується копією нотаріально посвідченого заповіту, складеного спадкодавцем 08 серпня 2014 року (а.с.17).

Спадкоємцем зазначеного в заповіті ОСОБА_4 майна, а саме 1/2 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 є позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори Ничипорчук І.Б. 29.03.2016 (а.с 14).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується листом № 55 виданого адміністрацією муніципальної освіти «Вавожське» Вавожського району Удмуртської Республіки Російської Федерації від 24 липня 2009 року (а.с.24).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , дала суду показання про те, що з 1979 року проживає в АДРЕСА_4 , та доводиться сусідкою позивачки ОСОБА_1 Вона дуже добре пам`ятає тітку позивачки ОСОБА_4 та її дядька ОСОБА_3 , які проживали у вказаному будинку. Позивачка ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 з 2008 року та відкрито володіє цілим будинковолодінням. До того часу вона доглядала за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Їй також відомо, що раніше у даному будинку проживала ОСОБА_5 - мачуха ОСОБА_3 , яка у 80-х роках виїхала в Російську Федерацію, і з того часу не поверталася.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що проживає з позивачкою по сусідству. Їй достовірно відомо, що позивачка проживає в АДРЕСА_1 з 2008 року. До того часу вона проживала в м. Коломиї, проте часто навідувала свою тітку ОСОБА_4 яка проживала в АДРЕСА_1 , оскільки позивачка доглядала за нею, а після її смерті успадкувала належний ОСОБА_4 будинок. У зазначеному будинковолодінні також проживала ОСОБА_5 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , який вже давно помер, спільних дітей у них не було. ОСОБА_5 виїхала давно в Росію і тривалий час не поверталася. Про те, що ОСОБА_5 померла їй нічого не відомо, оскільки вона вже тривалий час її не бачила.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч. 1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

У пункті 9 вказаної постанови Пленуму ВССУ зазначено, що відповідно до ч. 1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України).

Згідно з п. 13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Аналізуючи зібрані по справі докази судом встановлено, що позивачка добросовісно, а саме зі згоди ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , безперервно, відкрито, не приховуючи факт знаходження майна в її володінні, понад десять років володіє 1/2 частиною будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що належало останній, а тому суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Брошнів-Осадської селищної ради Об`єднаної територіальної громади Івано-Франківської області про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності за набувальною давністю на 1/2 частину будинковолодіння, що в цілому складається з житлового будинку площею 111,2 кв.м., сараю площею 32,0 кв.м., колодязя, огорожі з дерев`яного штахетника площею 157,9 кв.м., а всього інвентаризаційною вартістю 75140 грн., що знаходиться в АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Максимів І.В.

Повний текст рішення складений 29 травня 2019 року.