Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4168/19
Р І Ш Е Н Н Я

29 травня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Бузун Л.В.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про винесення обмежувального припису, кривдник ОСОБА_2 , -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити приближатися ОСОБА_2 на відстань до 10 метрів до постійного місця проживання постраждалої за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя кв. АДРЕСА_1 шляхом відновлення водопостачання та водовідведення, а також заборонити вчинення дій, які перешкоджатимуть ОСОБА_1 вільно користуватися та експлуатувати внутрішньо будинкові системи АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог, заявниця посилається на те, що заявник та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час шлюб між ними розірвано. Проте, після припинення шлюбних відносин стосунки між сторонами є неприязними. ОСОБА_2 намагається всіма способами виселити колишню дружину з місця її постійного проживання. Останні декілька місяців ОСОБА_2 не проживає за місцем своєї реєстрації, але постійно відвідує помешкання та вчиняє дії проти заявника, які кваліфікуються яка домашнє насильство. Крім того, ОСОБА_2 постійно вчиняє психологічний тиск на заявника, погрожує вчиненням насильства, проте прямих доказів зазначеного в заявника немає, адже усі дії ОСОБА_2 умисно вчиняє, дочекавшись коли залишиться наодинці із заявницею. Разом з тим, протягом березня-травня 2019 року кривдник за власною ініціативою відключив водопостачання та водовідведення помешкання, де проживає заявник. При цьому вчиняє дії стосовно недопущення заявника до водоколонки для відновлення постачання води. Також кривдник заборонив особі яка доглядає його матір (мати проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) пропускати ОСОБА_1 до водо колонки. Заявник не може приготувати їжу, не може провести гігієнічні процедури, не може здійснити полив території. Також 29.04.2019р. кривдник подав заяву до Черкаського РЕМ щодо відключення постачання електричної енергії. Працівниками підприємства здійснено дії щодо відключення електропостачання помешкання заявника без повідомлення. На заяви стосовно повідомлення причин та порядку відновлення жодних відомостей немає. Продовжуючи свої дії спрямовані на виселення заявника, кривдник у невстановлений час зміним серцевину вхідного замка у кв. АДРЕСА_1 . Про даний факт заявник дізналася 16.05.2019р., коли повернулась додому та не змогла пройти у своє помешкання.

З боку правоохоронних органів жодних дій стосовно виниклої ситуації не було вчинено. Також на ОСОБА_2 не діє вплив та розмови із працівниками поліції, протизаконні дії продовжуються. Тому у заявниці не було іншого виходу, а ніж звернутися до суду з даною заявою.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою заяву підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Проте, представником ОСОБА_2 - адвокатом Прядкою В.М. було надано заперечення на заяву про винесення обмежувального припису з яких вбачається, що ОСОБА_2 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення обмежувального припису просить відмовити в повному обсязі посилаючись на наступні обставини. Так, із заяви вбачається, що ОСОБА_1 вказує себе співвласником кв. АДРЕСА_1 , проте заявником не було надано жодного правовстановлюючого документу, щодо наявності у неї права власності на нерухомість за вищезазначеною адресою. Натомість, відповідно до інформаційної довідки №168170828 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності за вказаною адресою не визнано ні за одною із сторін по справі, більше того, відомості за даною адресою взагалі відсутні. Але, відповідно до інформаційної довідки № 168172261 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 77/100 частини будинку АДРЕСА_1 . Згідно із зазначеної довідки на праві спільної часткової власності в розмірі 23/100 частини будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 . Крім того, заявник зазначає, що ОСОБА_2 не проживає за місцем своєї реєстрації, але постійно його відвідує. Проте дані відомості не відповідають дійсності, оскільки на сьогоднішній день у ОСОБА_2 іншого житла, окрім будинка АДРЕСА_1 не має, а тому він мешкає саме в цьому будинку. Однак, всупереч положень ст. ст. 379, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, заявник створює ОСОБА_2 нестепні умови проживання як своєму колишньому чоловіку і на підставі цього в них виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. На даний час заявник забороняє ОСОБА_2 наближатися до свого домоволодіння, а також не надає доступу до особистих речей, чим порушує права останнього як власника. Щодо заяви ОСОБА_1 ,, що кривдник постійно вчиняє психологічний тиск стосовно неї, то ці доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження при проведенні перевірки правоохоронними органами, у зв`язку із чим розгляд звернення ОСОБА_1 було завершено та повідомлено про це останню. Крім того, ОСОБА_2 , не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, на профілактичному обліку у відділенні з цього приводу не перебуває, заборонний припис стосовно нього не виносився та на даний час підозра останньому не оголошувалась, а тому даний письмовий доказ (довідка про результати розгляду звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів) не доводить вчинення по відношенню до заявниці будь-яких протиправних дій. Щодо відключення водопостачання, то зауважив, що ОСОБА_2 даних дій не вчиняв, адже водопостачання було відключене не ним, т.я. водопровідний ввід йде від тієї частини будинку, де проживає ОСОБА_3 , і він так само страждає через відсутність води, а переговори із власником іншої частини будинку не дають результату. Щодо відключення електропостачання та зміни серцевини вхідного замка, то просив прийняти до уваги, що заявником на підтвердження даних обставин не надано суду жодних доказів, а посилання заявника на заяви які вона начебто направляла до Черкаського міського РЕМу, не дають можливості впевнитися у даній обставині, оскільки на даних заявах відсутні будь-які відмітки щодо здачі їх до Черкаського міського РЕМу та не додано жодної квитанції про направлення їх поштою. Таким чином, через відсутність будь-яких беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до заявника, просив відмовити у задоволенні її заяви в повному обсязі.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі який на даний час між ними розірвано, дана обставина визнається сторонами, а томуне підлягає доказуванню.

Заявник вказує що вона та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 168170828 від 27.05.2019р. відомості про власників майна за вищезазначеної адресою у реєстрі відсутні.

В той же час, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 168172261 від 27.05.2019р. ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 77/100 частини будинку АДРЕСА_1 та 23/100 частини вказаного будинку належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 .

В своїй заяві заявник ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 по відношенню до неї вчиняє домашнє насильство, а саме, зокрема, намагається всіма способами висилити її з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження зазначеного посилається на те, що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів.

Згідно довідки про результати звернення гр. ОСОБА_1 від 22.03.2019р. виданої старшим дільничним офіцером поліції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 за погодженням начальника сектору превенції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Крижій О.С. в ході проведення перевірки було здійснено спілкування з гр. ОСОБА_2 та завершено розгляд заяви ОСОБА_1.

Відповідно до п. п. 5, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, на профілактичному обліку у відділенні з цього приводу не перебуває, заборонний припис стосовно нього не виносився та на даний час підозра останньому не оголошувалась.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав.

Звертаючись до суду з вимогою про видачу обмежувального припису, заявник на підтвердження викладених в заяві фактів не надала належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства з боку заінтересованої особи до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сім`ї мають повноваження на винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством.

Згідно ст. 350-6 ч. 1, 2, 4 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги про видачу обмежувального припису, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-268, 305-5, 305-6 ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильству», суд, -

вирішив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про винесення обмежувального припису, кривдник ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 7 червня 2019 року.

Головуючий: Р. В. Демчик