справа № 278/691/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., за участю секретаря Журиної А.В., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким в порядку поділу визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку і земельної ділянки, що за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявленого суду повідомлено наступне. Зазначені об`єкти нерухомості є спільним сумісним майном і підлягають поділу за варіантом вирішеним експертом.

Відповідач будучи обізнаним про існування даної справи відзиву на позов не подавав і не декларував свого ставлення до заявлених вимог.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для переходу до іншого виду проваджень судом не встановлено.

Проаналізував надані матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог з огляду на наступне.

Суд вважає передчасним заявляти вимоги про визначення часток майна, що, як декларує позивач, належать сторонам на праві спільної сумісної власності без відповідного рішення про таке походження майна, а звідси і позов до задоволення не підлягає.

Так, положеннями ч. 2 ст. 60 СК України визначено наступне. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке формулювання законодавця не констатує, що все майно набуте за час шлюбу є спільною сумісним, а так лише вважається. Суду не подано доказів, які б безапеляційно визначали природу заявленого майна саме як спільну сумісну.

Тому заявлений позов, суд вважає, до задоволення не підлягає.

Інша і похідна вимога про виділення конкретних приміщень згадуваного домоволодіння відхиляється з огляду на результати вирішення основної вимоги.

Приймаючи рішення у даній справі таким чином, суд керується і наступними положеннями процесуального законодавства.

Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом змагальності, який визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Надані позивачем матеріали, щодо часу набуття та характеристика спірного майна (а.с.4-10), судом до уваги не приймається враховуючи результати вирішення спору, адже доказового значення, на переконання суду, для задоволення вимог не мають за відсутності матеріалів викриваючих природу майна, саме як спільної сумісної власності сторін.

Приймаючи рішення у даному обсязі подальший розподіл судових витрат не передбачений положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позову.

Складення повного тексту рішення відповідає даті його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян