Провадження № 2/369/1685/19
13.05.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л. М.,
при секретарі Бугайова М. В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.07.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири. За умовами договору продавець продав, а покупець купив квартиру за АДРЕСА_1 .
Під час звернення до приватного нотаріуса КМНО Макухи О. О. Відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було надіслано лист № 1755 від 10.10.2018 року, згідно з яким станом на 10.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 ., зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачу нічого не відомо про особу відповідача, відповідач не є членом сім`ї позивача.
Враховуючи вище викладене, позивач просив суд усунути перешкоди в користування ОСОБА_1 квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Відповідач до суду відзиву не надав, у відповідності до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 10.07.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири. За умовами п. 1 договору продавець продав, а покупець купив квартиру за АДРЕСА_1 , копія договору наявна в матеріалах справи.
Суду також надано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24052591 відповідно до якого, власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . є ОСОБА_1 .
Відповідно до відповіді Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 1755 від 10.10.2018 р. у квартирі за вище вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . н .
Відповідно до актів перевірки житлових умов від 01.03.2018 року, 17.01.2017 року, 25 травня 2018 року, 02 вересня 2016 року, які видані Депутатом виборчого округу № 17 ОСОБА_4 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , ніхто не проживає.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Пункт 1 статті 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, який гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою житла.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України,- власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України,- право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України,- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України,- власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до абз.2 п.34 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,- під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Позивач є єдиним власником майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і в силу ст.391 ЦК України, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України,- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання осіб такими, що втратили право користування.
Суд вважає, що реєстрація відповідача у квартирі, яка належить позивачеві, порушує права останнього, оскільки перешкоджає здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності.
Таким чином, враховуючи те, що позивач є власником спірного житлового приміщення, відповідач не є членом сім`ї ОСОБА_1 , то суд вважає можливим усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 12, 76 - 81, 82, 89, 209, 229, 258-259, 263-265, 273, 280, 284 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд
Усунути перешкоди в користування ОСОБА_1 квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом визнання ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Суддя Ковальчук Л. М.