Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 552/2984/16-ц

провадження № 61-20584св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - Державна іпотечна установа,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної іпотечної установи на рішення Апеляційного суду Полтавської області, у складі колегії суддів: Лобова О. А., Абрамова П. С., Одринської Т. В., від 23 лютого 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року Державна іпотечна установа звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит.

Позовна заява Державної іпотечної установи мотивована тим, що 08 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк», банк) та ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит № КІ-2, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 180 000, 00 грн, з терміном повернення до 08 грудня 2021 року та зі сплатою 15 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором про іпотечний кредит 08 грудня 2011 року між банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № КІ-2-П, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобов'язання по поверненню ОСОБА_4 кредиту, процентів, неустойки, відшкодування збитків. 02 лютого 2012 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Енергобанк» був укладений договір відступлення права вимоги № 49/12, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит та договором поруки. Позичальник взяті на себе зобов'язання за договором про іпотечний кредит належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась кредитна заборгованість. Окрім того, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2015 року у справі № 552/4886/15-ц з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було стягнуто у солідарному порядку на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит, станом на 29 липня 2015 року, у розмірі 154 988, 13 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, Державна іпотечна установа просила суд стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за договором про іпотечний кредит за період з 29 липня 2015 року по 18 грудня 2015 року у розмірі 26 410, 32 грн, яка складається із нарахованих відсотків за невиконання умов договору у розмірі 8 471, 50 грн та пені у розмірі 17 938, 82 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави, у складі судді Яковенко Н. Л., від 05 грудня 2016 року частково задоволено позовні вимоги Державної іпотечної установи. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 8 471, 50 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що боржник, отримавши від банку кошти у кредит, не виконував належним чином взяті за кредитним договором зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості. Враховуючи те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, останній має нести цивільно-правову відповідальність. Врахувавши положення частини третьої статті 551 ЦК України місцевий суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені за період з 29 липня 2015 року по 18 грудня 2015 року, тому з ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 8 471, 50 нарахованих відсотків. Разом з тим, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до положень частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд керувався правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-691цс16.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції оскаржено у апеляційному порядку Державною іпотечною установою.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року скасовано рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги Державної іпотечної установи. Стягнуто у солідарному порядку із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Державної іпотечної установи 16 943, 00 грн заборгованості за договором про іпотечний кредит. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що місцевий суд дійшов неправильного висновку про наявність правових підстав для застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України до вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами і пені, які нараховані за період після ухвалення рішення, яке набрало законної сили. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 несуть солідарний обов'язок по вимогам Державної іпотечної установи про стягнення заборгованості за період з 29 липня 2015 року по 18 грудня 2015 року у сумі 26 410, 32 грн, з яких 8 471, 50 грн нараховані відсотки та 17 938, 82 грн - пеня за прострочення сплати кредитних коштів. Апеляційний суд врахував, що розмір нарахованої пені (17 938, 82 грн) більш ніж удвічі перевищує розмір збитків (8 471, 50 грн), а тому, користуючись правом, передбаченим частиною третьою статті 551 ЦК України, зменшив суму пені до розміру нарахованих процентів за користування кредитними коштами - 8 471, 50 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року Державною іпотечною установою подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить змінити рішення Апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 рокуу частині зменшення розміру заборгованості по пені, яка підлягає стягненню із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Державної іпотечної установи. Стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Державної іпотечної установи 26 410, 32 грн заборгованості за договором про іпотечний кредит, яка складається з: 8 471, 50 грн - нараховані відсотки, 17 938, 82 грн пеня за прострочення сплати кредитних коштів. У іншій частині рішення суду апеляційної інстанції - залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції повно і всебічно не з'ясовано обставини справи. Ухвалюючи нове рішення у справі, апеляційний суд не врахував відсутність підстав для застосування положень частини третьої статті 551 ЦК України. Крім того, рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2015 року у справі № 552/4886/15-ц не виконано і за кредитним договором продовжує обліковуватись заборгованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року повернуто заявнику.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

08 грудня 2011 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит № КІ-1, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 180 000, 00 грн зі сплатою 15 % річних строком погашення не пізніше 08 грудня 2021 року (а.с. 8-16).

Також, 08 грудня 2011 року між банком, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір поруки № КІ-2-П, згідно умов якого ОСОБА_5 зобов'язалась відповідати перед банком солідарно, у повному обсязі за своєчасне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором про іпотечний кредит (а.с. 20-23).

02 лютого 2012 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Енергобанк» укладено договір відступлення права вимоги № 49/12, за умовами якого ПАТ «Енергобанк» передав Державній іпотечній установі всі права вимоги за договором про іпотечний кредит № КІ-1 від 08 грудня 2011 року, а також за договором поруки № КІ-2-П від 08 грудня 2011 року (а.с. 24-27).

Умови договору про іпотечний кредит ОСОБА_4 належним чином виконано не було і станом на 29 липня 2015 року заборгованість за кредитом складала 154 988, 13 грн, з яких: по основній сумі боргу 147 385, 96 грн, нараховані відсотки 6 365, 29 грн, пеня 742, 44 грн, інфляційні втрати 494, 44 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2015 року у справі № 552/4886/15-ц стягнуто із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 154 988, 13 грн, яка існувала станом на 29 липня 2015 року, з яких: по основній сумі боргу 147 385, 96 грн, нараховані відсотки 6 365, 29 грн, пеня 742, 44 грн, інфляційні втрати 494, 44 грн.

Пунктом 4.2 договору поруки № КІ-2-П від 08 грудня 2011 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором (а.с. 11).

Згідно довідки Державної іпотечної установи № 2365/11/2 від 18 травня 2016 року за період з 29 липня 2015 року по 18 грудня 2015 року нарахована заборгованість за договором про іпотечний кредит становить 26 410, 32 грн, з яких: 8 471, 50 грн відсотки за користування кредитними коштами та 17 938, 82 грн пеня за прострочення повернення кредитних коштів (а.с. 6).

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року переглядається у касаційному порядку лише у межах доводів касаційної скарги Державної іпотечної установи. В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції касаційному перегляду не підлягає.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання.

Зменшивши розмір пені, заявлений до стягнення позивачем, апеляційний суд не порушив вимог, передбачених частиною третьою статті 551 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції у вказаній частині не спростовують.

Враховуючи наведене, відсутність касаційної скарги відповідачів, що може сприйматись як їхня згода із ухваленими судовими рішеннями, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної іпотечної установи залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта