_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/592/19
Провадження № 2/520/2303/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Коваленко О.Б.

за участю секретаря Маценко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просив стягнути заборгованість за відсотками за кредитним договором №б/н від 14.02.2012 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 33642,37 гривень.

Представник позивача посилається на те, що 14.02.2012 року відповідачка ОСОБА_1 уклала договір №б/н з позивачем та отримала кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Cтаном на 21.12.2018 року має заборгованість у розмірі 33642,37 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 4610,36 гривень; заборгованість за процентами у розмірі 15040,76 гривень; заборгованість з пені у розмірі 11913,04 гривень; штраф (фінансова частина) у розмірі 500,00 гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 1578,21 гривень.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідачка надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, представила відзив, у якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 14.02.2012 року відповідачка ОСОБА_1 уклала договір №б/н з позивачем та отримала кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач в позові зазначив, що відповідачка звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв 'язку з чим підписав Заяву б/н від 14.02.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Предметом позову позивач зазначив суму у розмірі 33 642,37 грн., що складається з 4610,36 грн.(тіло кредиту), 15 040,76 грн. (відсотки за користування кредитом), 11 913 ( пеня ); 500 грн. ( штраф, фіксована частина); 1578.21 грн. (штраф, процентна складова ).

З метою доведення викладеної фабули позивачем надано: 1) Заяву позичальника ( Анкета- заява); 2) Розрахунок заборгованості (Розрахунок); 3) Витяг з «Тарифів Банку» (Тарифи); 4) Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою» (Умови).

При цьому Анкета-заява та Розрахунок заборгованості є індивідуальними документами, що стосуються обставин, вказаних банком безпосередньо щодо відповідача, а Тарифи та Умови є документами загального характеру, розрахованими на невичерпне коло осіб-клієнтів банку, що долучились до тих чи інших банківських послуг. При сукупному застосуванні вказаних документів Анкета-заява та Розрахунок мають первісний характер ( зокрема, мають надати відповідь на запитання: «Які саме правовідносини склалися між Клієнтом та Банком?»), а Тарифи та Умови є похідними документами і можуть бути застосовані лише в частині, релевантній правовідносинам, що склалися. З анкети-заяви вбачається, що 14.02.2012 ОСОБА_1 підписала заяву «Про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» і надала дані щодо своєї особи. З підписаної заяви вбачається, що правовідносини між відповідачем та позивачем регулюються змістом заяви і тією частиною Тарифів та Умов, що відповідають їй ( дана сукупність зазначається Банком як «Договір про надання банківських послуг» ).

При цьому, безпосередньо Анкета складається з чотирьох автономних розділів з наступними назвами (мовою оригіналу):

I- «Персональные данные (заполняется обязательно )»

II- «Заработайте прямо сейчас/»

III- «Дополнительная информация (обязательна к заполнению для получения кредита/кредитной карты )»

IV- «Изъявляю желание оформить на свое имя».

Iрозділ містить інформацію особистого характеру; його метою є ідентифікація особи, яка звернулася; факт заповнення свідчить про наміри даної особи отримувати банківські послуги.

IIрозділ є рекламною пропозицією щодо співпраці з Банком за Агентською програмою, її заповнення свідчить про долучення до агентської програми, запропонованої Банком. Всі колонки даної частини є порожніми, з чого випливає відсутність правовідносин між Банком та заявником в цій частині.

IIIрозділ стосується кредиту або кредитної карти. В цій частині зазначається, що для випадків отримання кредиту або кредитної карти, додаткові дані в даному розділі заповнюються обов`язково. Всі колонки даної частини є порожніми, з чого випливає відсутність правовідносин між Банком та заявником в цій частині.

IVрозділ призначений для окреслення наявності або відсутності намірів особи оформити картку певного виду, а також отримати кредит. В даній частині жодної з карток не помічено ( ячейки «Платіжна Карта Кредитка «Універсальна», «Карта Gold», «Пенсионная карта», «Зарплатная карта», «Сберкнижка депозит», «Дебетовая лична картка» є порожніми), що свідчить про відсутність правовідносин між Банком та заявником, які випливають із картки певного виду. Також в колонці: «Укажите желаемый кредитный лимит по платежной карте кредитка « универсальная »/ gold »» - ячейки, передбачені для числового визначення кредиту, не заповнені. Крім цього, в даній колонці зазначено альтернативу: заявник може висловити наміри щодо отримання кредитного ліміту або на картку «універсальна» або на іншу картку, з кожною з яких пов`язані різні умови кредитування. Невизначеність в цій частині вказує на те, що заявник не мав намірів ані щодо отримання кредиту, ані щодо погодження будь-яких умов кредитування (обрання картки певного виду). Більш того, заявник вказав «ідентифікацію за паспортом», що взагалі не передбачає отримання будь- якої картки. Зміст розділу IV до того ж повністю узгоджується зі змістом III розділу щодо неотримання кредиту, що додатково вказує на користь відсутності даних правовідносин.

З Анкети вбачається, що правовідносини між ОСОБА_1 та Банком зводяться до приєднання ОСОБА_1 до правил, обслуговування, із виникненням обов`язків загального характеру, які можуть створюватись у будь-якої особи при обслуговуванні. Будь-яких намірів відповідача щодо отримання кредиту за певних умов ( щодо розміру кредиту, відсотків за користування, пені, штрафів тощо), якими позивач обґрунтовує суму стягнення, анкета не містить.

У відповідності до п 1.1.1.37 Умов та правил надання банківських послуг: «Заява-анкета про надання послуг - звернення Клієнта до Банку про відкриття йому банківських рахунків та/або надання йому інших банківських послуг на умовах даних Умов та Правил. Якщо клієнт приєднується до цих умов не в повному обсязі, він додатково складає заяву про надання окремих послуг, які надаються Банком за Умовами та правилами».

Таким чином, надання в майбутньому будь-яких послуг поза межами заповненої Заяви- анкети оформлюється додатковою заявою клієнта, яка відсутня.

Позивач посилається на дані Умови як на невід`ємну частину Договору з відповідачем і зазначає про необхідність їх обов`язкового застосування у правовідносинах сторін. Таким чином, п. 1.1.1.3 7 Умов, за твердженням позивача, також є необхідним для виконання, і банк зі свого боку має надати додаткову заяву зі змістом, який відповідатиме підставам позову. За відсутності такої заяви жодні наступні аргументи позивача не мають правових наслідків, оскільки виведені із надуманих даних.

При цьому, Тарифами, які надав Банк як на підставу розрахунку, врегульовано умови кредитування, які є різними і залежать від виду картки. Самі ж Умови містять багатофункціональний перелік правил обслуговування для різних видів банківських послуг, в тому числі й декілька видів карток з різними відсотками за користування, пенею, штрафами тощо. Позивач не визначився з вихідними даними, внаслідок чого запропонований розмір стягнення є необґрунтованим.

Розрахунок, наданий Банком, складається з двох відокремлених частин з різними періодами, різними відсотками за користування, не пов`язаних між собою. (Розрахунок 1 та Розрахунок 2). При цьому, за даними банку, первісне отримання грошових коштів відбулося 14.04.2017 року, більше ніж через 5 років після підписання заяви.

Розрахунок 1 з назвою «Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 14.02.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 01.04.2015 охоплює період з 21.03.2012 по 01.04.2015. В цьому Розрахунку вихідними даними для нарахування заборгованості є: 1) відсоткові ставки за користування кредитом: 30% ( в період до 01.09.2014), 34.8% ( в період до 01.04.2015 ), 43.2% ( на дату 01.04.2015 ); 2) пеня 1 % (до 01.12.2012), 0% (до 01.11.2013), 2% (до 01.04.2015 включно ).

З даної частини вбачається, що заборгованості за кредитом у ОСОБА_1 немає (всі клітинки у колонці №3 «Сальдо поточної заборгованості за кредитом» дорівнюють нулю), нарахованих відсотків за користування немає ( всі клітинки у колонках № 9 «Нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти» та № 10 «Нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти» дорівнюють нулю ), суми комісії та пені також відсутні ( колонки № 13 та № 14 нульові ). Фактично з усього трирічного періоду за 14.02.2012-01.04.2015 з наданих рахунків вбачається, що ОСОБА_1 не користувалась послугами, ніяких коштів не отримувала, а банком не заявлено жодних майнових претензій щодо даного періоду.

При цьому, в підсумку, не пов`язаному ані логічно, ані математично з жодною із колонок, зазначено: «Разом: 2078.21». Вказана сума фігурує у позові як: «500 грн. ( штраф, фіксована частина ); 1578.21 грн. (штраф, процентна складова )», а в підсумку у Розрахунку 2 зазначена як: «Заборгованість по судовим штрафам 2078.21». Ані підстави виникнення цієї суми, ані числовий зміст рахунку не відповідають фактичним обставинам, на які вказує позивач. Загалом також не є зрозумілим, що таке «судові штрафи», адже, позов до ОСОБА_1 банком раніше не подавався, а сам банк не є органом судової влади і не може застосовувати дане значення у правовідносинах з клієнтом.

Розрахунок 2 з назвою «Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 14.02.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 21.12.2018 охоплює період з 01.06.2015 по 21.12.2018.

В цьому рахунку вихідними даними є відсотки 3.6 на місяць ( 43.2% річних ) в період з 01.06.2015 по 01.12.2015, відсотки 3.5 на місяць ( 42% річних ) в період з 01.12.2015 по 21.12.2018 ( колонка № 6). Колонки з назвою «ставка пені», як у Розрахунку 1, взагалі немає.

В резолютивній частині даного Розрахунку зазначено «Загальна заборгованість за наданим кредитом» - 31 564,16 грн., проте в колонці № 5 «Складова заборгованості за наданим кредитом» дана сума наростаючим підсумком дорівнює 30109,07 грн. Також в жодній з колонок, що мають відношення до відсотків за користування кредитом ( №8 «Нараховано відсотків на заборгованості за кредитом», №9 «Сальдо за нараховані відсотки», №10 «Загальне сальдо за нарахованими відсотками» ) відсутня сума, яка дорівнює зазначеній Банком у резолютивній частині і у позові - 15 040, 76 грн. Крім цього, в жодній із колонок, на підставі яких вираховується пеня (№12 та № 13) немає суми у розмірі 11 913,04 грн., яка зазначена Банком у резолютивній частині Рахунку та у позові.

Банк заявляє вимоги про стягнення заборгованості за період з 14.02.2012 по 21.12.2018, проте період з 01.04.2015 по 01.06.2015 не фігурує в жодному з розрахунків.

1)В жодному з розрахунків, рівно як і в позові, не зазначено ідентифікаційних ознак карти - ані номеру, ані виду. Умови кредитування за правилами банку визначаються залежно від виду Картки, внаслідок чого в основі розрахунку ( а також у позові ) має визначатись її різновид, з якого банком виводяться конкретні умови кредитування. Вбачається, що самому позивачу невідомо, яку карту з якими саме умовами кредитування потрібно покладати в основу розрахунку, і за яких саме умов кредитування ним вираховано загальну суму боргу.

Це додатково підтверджується тим, що до позову надано Витяг з Тарифів, в якому міститься чотири різновиди кредитних карт, проте позивачем не зазначено, яка саме, з його міркувань, була отримана відповідачем, і чому в основу рахунків покладено відповідні числові дані.

Так, в наданих Тарифах містяться наступні картки: №1 - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; №2 - «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; №3 - «Універсальна CONTRACT»; №4 - «Універсальна GOLD». При цьому, для карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» встановлений пільговий період до 30 днів за кожною тратою, базова ставка 3% на місяць (36% на рік), пеня розраховується як (базова процентна ставка за договором/30 = 3/30= 0.1%) та пеня 2(1%). Для карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова ставка в місяць 2.5% на місяць ( 30% на рік ), пеня 0.24% від суми загальної заборгованості. Для Карти «Універсальна CONTRACT» встановлено до 55 днів пільгового періоду із базовою ставкою 1.7% в місяць ( 20.4% на рік ), пеня 0.0001% від заборгованості. Для Карти «Універсальна GOLD» встановлено пільговий період до 55 днів із базовою ставкою 2.3% на місяць з 01.04.2013 (27.6 % на рік), 2.7% на місяць з 01.09.2014 ( 32.4% на рік ), 3.5% на місяць з 01.04.2015 ( 42% на рік ),а пеня дорівнює 0.233%.

При цьому в обох розрахунках відсутні вихідні дані, які повністю відповідали б принаймні одній із карток - здебільшого і відсотки за користування, і пеня носять змішаний або взагалі свавільний характер, і не прив`язані до жодних з запропонованих позивачем у Тарифах умов кредитування.

Зокрема, в Розрахунку 1 за період з 21.03.2012 по 01.04.2015 в основу відсотків за користування покладено відсотки 30%, 34.8%, 43.2% річних, що відповідає одночасно як картці № 1 , так і картці № 2 , які при цьому відрізняються між собою іншими умовами. В розрахунку за період з 01.06.2015 по 01.12.2015 в основу покладено 3.6 % на місяць ( 43.2% на рік ), що також відповідає двом вказаним карткам, а в період з 01.12.2015 - відсоток вже дорівнює 3.5% на місяць ( 42% на рік ), що відповідає лише одній картці з тарифів, яка не співпадає з попередніми двома - картці № 4 ( картка «Gold» ). Відсоток пені в кожний період нарахування взагалі не відповідає відсоткам за користування перелічених карт. Якщо, як випливає з позову, відповідачка отримала певну карту з кредитним лімітом у 2012 році, тарифи і умови користування мають бути тотожними саме цій картці, яка ніби то була надана на підставі заяви, а не охоплювати весь перелік умов фрагментарно та штучно.

При цьому з сайту банку і на даний час вбачається, що карти «Універсальна» і «Gold» є різними і не можуть свавільно замінювати одна одну за бажанням банка ( https://privatbarLk.ua/ru/platezhnie-karty/universalna таhttps://privatbank.ua/ru/platezhnie-karty/karta-gold).

Будь-яка угода втілює волю всіх сторін договору, внаслідок чого будь-які односторонні умови, не погоджені зі стороною, є лише бажанням банку, спрямованим на отримання прибутку.

1.2.4. Враховуючи численні недоліки в розрахунках банку, відсутність належних вихідних даних для визначення суми боргу, суттєві суперечності між розрахунками, тарифами та обгрунтуванням позову, суд вважає, що сума заборгованості є недоведеною, а вимоги щодо її стягнення не можуть бути задоволені. Без належного підґрунтя у вигляді точних вихідних числових даних - всі наступні розрахунки не мають юридичних наслідків.

Враховуючи те, що в заяві-анкеті не зазначено жодних умов отримання кредиту, а інших документів Відповідачем не підписувались - всі вказані у позові вимоги щодо відсотків за користування, пені, комісії є безпідставними та не відповідають вимогам ст.1055 ЦК України. Сам позивач надає в якості доказів декілька різних варіантів карток, не вказуючи, з яких підстав ним вирішено, що відповідач погодилась на отримання кредиту з 30%,36%,43.%,42% ставками кредитування, пенею, штрафними санкціями тощо.

В розрахунках Позивачем неодноразово збільшується відсоткову ставку, що суперечить ч.З ст.1056-1 ЦК України.

У відповідності до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відтак, оскільки відсотки за користування коштами між сторонами не визначені, правовідносини, у випадку отримання грошових коштів, мають бути врегульовані, виходячи із норм закону облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період.

На спростування розрахунку позивача, виключно з метою наочного відображення штучного багатократного збільшення суми заборгованості Банком і невідповідності її оплатам, що врегульовані нормами закону ( за умови доведення первісних обставин отримання кредиту позивачем, що не було зроблено банком) відповідач надає власний розрахунок-зразок, в якому передбачається врегулювання правовідносин на підставі норм закону, а не односторонніх міркувань позивача, а саме: 1) відсутність узгодження умов щодо базової ставки 30%, 36%, 43.2%, 42% на рік, а також всіх інших додаткових умов; 2) порядок виникнення зобов`язань відповідно до вимог ст.1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ). З розрахунку вбачається, що навіть у випадку отримання грошових коштів у розмірі, зазначеному позивачем, відсотки за користування складають 2236,35 грн.,що майже в сім разів менше, ніж пропонується у позові ( 15 040,76 грн.). Розрахунок наданий відповідачкою.

У відповідності до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції, яка була чинною на момент підписання заяви ) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються сума кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг; річна відсоткова ставка за кредитом тощо. Згідно з ч.2 ст.11 Закону перед укладенням договору кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, в тому числі - тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту ( в процентному значенні та в грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги тощо.

Пам`ятка клієнта ОСОБА_1 не надавалась. В самій заяві в нижній частині зазначено: «Памятка клиента (эта отрывная часть анкеты остается у клиента )», проте ця відривна частина залишилась прикріпленою до заяви, з чого вбачається, що вона не відривалась і заявник її не отримував.

Згідно п. 1.1.1.60 Умов та Правил надання банківських послуг: «Мінімальний обов 'язковий платіж - розмір боргових зобов 'язанъ клієнта, які щомісяця має сплачувати клієнт протягом терміну дії картки. Цей платіж розраховується як сума овердрафта і сума щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом. Залежно від виду платіжної карти розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу зазначений у заяві та «Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування» і виражений у процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток». Зрозуміло, що оскільки ані в заяві, ані в будь-яких інших документах вид карти, розмір кредиту та умови кредитування ОСОБА_1 не погоджувались, а пам`ятку їй взагалі не надано - боргових зобов`язань щодо сплати обов`язкових платежів згідно Умов не виникло.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2, ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням.

За таких обставин, позовні вимоги є безпідставним, та недоведеними, в свою чергу такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13, 76-81, 263-265, 273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , про стягнення заборгованості за договором б/№ від 14.02.2012 року в сумі 33642,37 гривень - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 30 днів з дати його проголошення.

Повний текст рішення суду буде складено у строк до 24 травня 2019 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.