ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1934/19 Номер провадження 22-ц/814/1445/19Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 07 березня 2019 року про забезпечення позову (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» про визнання договору споживчого кредиту № 54.1/СЖ-001.07.1 від 07.09.2007 року та договору іпотеки № 54.1/СЖ-001.07.1 від 07.09.2007 року недійсними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову задоволено. Заборонено АТ «Родовід банк» вчиняти будь-які дії, що пов`язані з відчуженням права вимоги за кредитним договором № 54.1/СЖ-001.07.1 від 07.09.2007 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 Виконання ухвали доручено АТ «Родовід Банк». Ухвалу звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та залишити без задоволення подану позивачем заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначається, що суд першої інстанції залишив поза увагою зміст позовних вимог і фактичні обставини, що виникли у межах спірних правовідносин.

Зокрема, суд першої інстанції безпідставно проігнорував той факт, що спірна квартира, передана в іпотеку задля забезпечення виконання кредитного договору, є особистою власністю дружини позивача ОСОБА_2 , оскільки набута нею у власність на підставі договору дарування від 18.09.2004 року, про що зазначено у договорі іпотеки.

Окрім того, звернута увага на те, що згідно договору від 07 вересня 2014 року ОСОБА_1 є поручителем за кредитним договором, укладеним його дружиною ОСОБА_2 , отже твердження його позову і заяви про забезпечення позову про відсутність його згоди на укладення дружиною кредитного договору суперечать фактам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та АТ «Родовід Банк» про визнання договору споживчого кредиту № 54.1/СЖ-001.07.1 від 07 вересня 2007 року та договору іпотеки № 54.1/СЖ-001.07.1 від 07 вересня 2007 року недійсними (а.с.1-5)

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що кредитний договір укладений без його відома та не в інтересах сім`ї, а договір іпотеки порушує його право співвласника та законного користувача квартири, яка передана в іпотеку для забезпечення виконання кредитного договору.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, просив заборонити АТ «Родовід Банк» вчиняти будь-які дії що пов`язані з відчуженням права вимоги за кредитним договором №54.1/СЖ-001.07.1 від 07 вересня 2007 року, укладеним з ОСОБА_2 (а.с.28-29).

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 посилався на загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду за його позовом.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 07 березня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.35).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.І. 18.09.2004р. за реєстровим номером 8712, та зареєстрованого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 23.09.2004 в реєстровій книзі №134 за реєстровим № 17857, про що міститься запис в договорі іпотеки від 07.09.2007 № 54.1/СЖ-001.07.1. (а.с.84-85) і зазначено у договорі іпотеки (а.с.18).

Отже, відповідно до п.2 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України іпотечна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , дружини ОСОБА_1

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, ОСОБА_1 зареєстрований не за місцем знаходження іпотечної квартири (а.с.6-9).

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, згідно договору поруки від 07 вересня 2007 року, укладеного між ВАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_1 , останній поручився за виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №54.1/СЖ-001.07.1. (а.с.201 - 202), отже він об`єктивно не міг не знати про укладення кредитного договору, на що зроблено посилання у позовній заяві (як один з доводів про недійсність кредитного договору).

Окрім того, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 208 року у справі № 554/13969/13-ц позов АТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 54.1/СЖ-001.07.1 від 07 вересня 2007 року у розмірі 57 500 доларів США та 885 683,50 грн., що в гривневому еквіваленті становить 2 418 323,34 грн. (а.с.56-59).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави 27 лютого 2019 у справі № 554/2643/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «РОДОВІД БАНК» про визнання договору кредиту, договору іпотеки недійсними та виключення відповідних записів про обтяження прав на нерухоме майно з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження, відмовлено (а.с.60-64).

Аналіз наведених фактичних обставин дає підстави для висновку, що реалізація АТ «Родовід Банк» свого права на відчуження вимог за кредитним договором № 54.1/СЖ-001.07.1 від 07 вересня 2007 року на електронних торгах у межах процедури ліквідації банку жодним чином не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення по заявленим ОСОБА_1 позовним вимогам.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.150, ст.367, .2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 07 березня 2019 року скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2019 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов