ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1202/18

Головуючий у першій інстанції - Слісар А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/112/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Онищенко О.І.

секретар:Поклад Д.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Менська міська рада Менського району Чернігівської області, Дніпровська міська рада, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області у складі судді Слісаря А.В. від 24 жовтня 2018 року, місце ухвалення м.Мена, дата складання повного тексту рішення 25 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він з поважних причин пропустив визначений положеннями статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . В позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що лише наприкінці березня місяця 2018 року він від відповідача ОСОБА_2 дізнався про наявність заповіту, яким ОСОБА_3 заповіла йому грошові заощадження з належними до них відсотками і компенсацією, що зберігається у відділенні ВАТ "Державний ощадний банк" на рахунках № НОМЕР_1 , НОМЕР_8, НОМЕР_9 та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки: серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 , серії НОМЕР_7 , видані 12.01.2010 року Менською районною державною адміністрацією Чернігівської області. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу від 30.05.2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та грошові внески, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що заява про прийняття спадщини після ОСОБА_3 не була подана відповідно до діючого законодавства. За даних обставин у вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком у три місяці.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24.10.2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 24.10.2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 24.10.2018 року є незаконним, необґрунтованим, його судом ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції необґрунтовано дослідив лише факт необізнаності позивача про наявність заповіту, не звернувши при цьому уваги на сукупність всіх обставин, які були підставами для пропуску строку прийняття спадщини. Доводи апеляційної скарги стверджують, що квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , за заповітом успадкувала відповідач ОСОБА_2 При цьому ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги вказує, що він із ОСОБА_2 перебуває у дружніх відносинах, і за життя ОСОБА_3 вони всі перебували у дружніх відносинах, при цьому ОСОБА_3 проживала разом із ОСОБА_2 ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги зазначає, що за життя ОСОБА_3 він обробляв належні їй земельні ділянки за її проханням. Доводи апеляційної скарги стверджують, що про наявність заповіту на його ім`я ОСОБА_1 дізнався у березні 2018 року від ОСОБА_2 , до цього часу йому не було відомо про наявність вказаного заповіту. Доводи апеляційної скарги вказують, що після того, як ОСОБА_1 дізнався про наявність заповіту ОСОБА_3 на його ім`я, він звернувся з даного приводу до нотаріуса. Проте, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу від 30.05.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та грошові внески, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що заява про прийняття спадщини після ОСОБА_3 не була подана відповідно до діючого законодавства. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог заявленого позову, оскільки причини пропуску строку ОСОБА_1 для подання заяви про прийняття спадщини є поважними і об`єктивними.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , представники відповідачів Менської міської ради Менського району Чернігівської області, Дніпровської міської ради, відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.156,157,158,159), не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Кінебас О.М. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 8).

Як вбачається із нотаріально посвідченого заповіту ОСОБА_3 від 12.10.2011 року (а.с.38, зворот), ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРТ №768809 від 25.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. (а.с.63), спадкоємцем квартири АДРЕСА_1 на підставі заповіту ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2

21.10.2010 року секретарем Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області Губенко Л.С. було посвідчено заповіт, складений в с.Киселівка Менського району Чернігівської області 21.10.2010 року (а.с.7, 7 зворот), відповідно до якого ОСОБА_3 на випадок смерті зробила наступне розпорядження: заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , грошові заощадження з належними до них відсотками і компенсацією, що зберігається у відділенні ВАТ "Державний ощадний банк" на рахунках № НОМЕР_1 , НОМЕР_8, НОМЕР_9 та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державних актів на право власності на земельні ділянки: серія НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 , серія НОМЕР_4 , серія НОМЕР_5 , серія НОМЕР_6 , серія НОМЕР_7 , видані 12.10.2010 року Менською районною державною адміністрацією Чернігівської області.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу від 30.05.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та грошові внески, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що заява про прийняття спадщини після ОСОБА_3 не була подана відповідно до діючого законодавства (а.с.68).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.10.2018 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції зазначив, що поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає ту обставину, що він не знав про існування заповіту. Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки причини, на які посилається позивач, не є поважними.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.10.2018 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову є необґрунтованим та таким, що не узгоджується із приписами норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч.3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз`яснень пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З врахуванням наведеного, правила ч.3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як вбачається із позовної заяви (а.с.2-3), обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач стверджував, що вказаний строк пропущено ним з причини його необізнаності про існування заповіту ОСОБА_3 . При цьому в позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що лише наприкінці березня місяця 2018 року він від відповідача ОСОБА_2 дізнався про наявність заповіту ОСОБА_3 на його ім`я. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він перебував з ОСОБА_3 у дружніх, а не у родинних відносинах, і за даних обставин не міг припустити, що ОСОБА_3 складе на його ім`я заповіт.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 , яка надійшла на адресу суду першої інстанції 19.10.2018 року (а.с.97), ОСОБА_2 повідомляє, що у березні 2018 року вона виявила заповіт ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 , про що його одразу сповістила.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що обставини, на які посилався позивач у обґрунтування вимог заявленого позову, не спростовуються матеріалами справи. Таким чином, про існування складеного ОСОБА_3 на ім`я позивача заповіту йому стало відомо після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. У матеріалах справи відсутні жодні докази про те, що позивач до березня 2018 року знав про наявність заповіту ОСОБА_3 , складеного на його ім`я ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права.

Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, приписи норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, положення ч.4 статті 263 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що наявні поважні причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Менського районного суду Чернігівської області від 24.10.2018 року - скасувати. При цьому прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити. Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком у три місяці з дня набрання постановою апеляційного суду законної сили.

Керуючись статтею 1272 ЦК України, статтями: 367, 368, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком у три місяці з дня набрання постановою апеляційного суду законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 03.06.2019 року.

Головуючий: Судді: