ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/893/17

Головуючий у першій інстанції - Дикий В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/51/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарями - Шкарупою Ю.В., Зіньковець О.О.

сторони: позивач - Харченко Варвара Іванівна,

відповідач ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року (місце ухвалення - м. Носівка, дата складання повного судового рішення - 20.09.2018) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна. В обґрунтування позову посилалась на те, що у 1996 році сторони уклали шлюб, який у 2017 році рішенням суду було розірвано. Спільне набуте в шлюбі майно до розірвання шлюбу поділено не було. В позові посилається, що до вступу в зареєстрований шлюб з відповідачем нею було придбане майно, яке належить їй та є особистою власністю. Під час сумісного подружнього життя в шлюбі в період з 1997 по 2015 з ОСОБА_2 було придбано майно: шпалери на всі кімнати на суму 240 грн, корморізку електричну вартістю 350 грн, велосипед жіночий вартістю 119 грн, ремонт автомобіля «Жигулі» на 102 грн, встановлення газового балона 400 грн, ваза напільна 47 грн, році: килим на підлогу 45 грн, акумулятор 190 грн, покривало 85 грн, гвинтівка пневматична 200 грн, причіпний пристрій до автомобіля 250 грн, холодильник «Дніпро» 1800 грн, інкубатор електричний 370 грн, шифер 5 листів 100 грн, комплект для крісел та дивана 80 грн, причіп до легкового автомобіля 6000 грн, приватизація земельної ділянки 178 грн, автомобіль «Жигулі» 24840 грн, балони на газ метан 342 грн, оформлення документів на автомобіль 2090 грн, кольоровий телевізор 980 грн, реєстрація причіпа 200 грн, оформлення довіреності 150 грн, газовий котел 3600 грн, установка котла 170 грн, портьєри на вікна 380 грн, тюль на вікна 380 грн, карнизи на вікна 190 грн, установка супутникової антени 1710 грн, кольоровий телевізор 1000 грн, кукурудзоочистка електрична 690 грн, скважина для води 6000 гр, крупорушка електрична 480 грн, сіялка ручна для грядок 276 грн, зимові шини для коліс 1080 грн, газонокосилка електрична 780 грн, переноска для газонокосилки 90 грн, лінолеум на веранду 400 грн, надгробна плита на могилу матері відповідача 230 грн, сітка металева два рулони 370 грн, плівка прозора для теплиці 170 грн, люстра в зал 176 грн, пластик на стелю у веранду 190 грн, гіпсокартон 180 грн, унітаз 410 грн, пінопласт у веранду 440 грн, шпалери лінолеум у літню кухню 375 грн, насос для вигрібної ями 340 грн, морозильна камера 1700 грн, лінолеум на кухню 800 грн, килимки 120 грн, килим на підлогу 670 грн, вентилятор 290 грн, акумулятор для легкового автомобіля 1200 грн, перереєстрація легкового автомобіля 1200 грн, техогляд 222 грн.

Загальна вартість майна, набутого у шлюбі, становить 66790 грн.

З урахуванням уточненої позовної заяви позивач в позові просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши в користування позивача ОСОБА_3 : телевізор вартістю 950 грн, інкубатор вартістю 380 грн, вентилятор вартістю 350 грн, морозильну камеру вартістю 1700 грн, килим вартістю 860 грн, вазу вартістю 47 грн, гвинтівку пневматичну вартістю 200 грн, два рулони сітки вартістю 370 грн, велосипед вартістю 119грн, покривало на кушетку вартістю 85 грн, килимок на підлогу вартістю 60 грн, 10 кущів смородини вартістю 5600 грн, плуг для обгортання картоплі. Всього на суму 11124 грн.

В користування ОСОБА_2 виділити: шпалери на всі кімнати вартістю 240 грн, корморізка вартістю 350 грн, акумулятор на «Копійку» 190 грн, причепний пристрій на «Копійку» 250 грн, люстра вартістю 176 грн, лущилка вартістю 220 грн, холодильник вартістю 1700 грн, шифер 5 листів вартістю 100 грн, портьєри на вікна вартістю 380 грн, портьєрна тканина вартістю 840 грн, карниз вартістю 340 грн, телевізор ВТ вартістю 1100 грн, млин вартістю 183 грн, сівалка ручна вартістю 245 грн, кукурудзолущилка вартістю 690 грн, крупорушка вартістю 480 грн, газонокосилка електрична вартістю 780 грн, переноска вартістю 90 грн, пластик на стелю вартістю 190 грн, гіпсокартон вартістю 180 грн, унітаз вартістю 400 грн, шпалера, лінолеум вартістю 375 грн, насос для вигрібної ями вартістю 340 грн, лінолеум для підлоги вартістю 800 грн, килимки на підлогу вартістю 120 грн, 2 кролі вартістю 300 грн, 7 курей вартістю 540 грн, 2 нутрій вартістю 3600 грн, 10 кущів смородини вартістю 5600 грн. Всього на суму 41261 грн.

Визнати особистою приватною власністю позивача ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ 2107 НОМЕР_1 з газобалонним устаткуванням, вартість якого 52 000 грн. Вартість автомобіля або автомобіль передати ОСОБА_3 в належному технічному стані.

Визнати власністю ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 7 000 у.о., що складало 35 198 грн від продажу будинку по АДРЕСА_1 і зобов`яти ОСОБА_2 повернути їх позивачу.

Залишити причіп до автомобіля ВАЗ 2107 НОМЕР_1 в користуванні відповідача з виплатою половинної його вартості, яка складає 3000 грн від повної його вартості в сумі 6000 грн.

Стягнути з відповідача половинну вартість: скважини, що складає 3000 грн (від повної вартості 6000 грн); АКБ, що складає 630 грн, від повної вартості 1260 грн; 2 шин зимових, що складає 960 грн, від повної вартості 4 шин 1920 грн; комплекту супутникової антени , що складає 650 грн від повної вартості 1300 грн; половину розміру зарплати ОСОБА_3 в сумі 4689,11 грн (від повної суми 9378, 23 грн); половинний розмір пенсії ОСОБА_3 в сумі 57 563 грн (115127, 64 грн з 2004 по 2015 рік); половинний розмір доходів від реалізації продуктів присадибної земельної ділянки жилого будинку АДРЕСА_2 . в сумі 31 680 грн, від суми 63360 грн.

Загальна сума майна, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 120732 грн.

Після уточнення позовних вимог було збільшено обсяг майна, яке підлягає поділу та збільшено вартість майна до 189370,00 грн.

Рішенням Носівського районного суду від 20.09.2018 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна задоволено частково.

ОСОБА_3 виділено в користування: телевізор вартістю 950 грн, інкубатор вартістю 380 грн, вентилятор вартістю 350 грн, морозильну камеру вартістю 1700 грн, килим вартістю 860 грн, вазу вартістю 47 грн, гвинтівку пневматичну вартістю 200 грн, два рулони сітки вартістю 370 грн, велосипед вартістю 119 грн, покривало на кушетку вартістю 85 грн, килимок на підлогу вартістю 60 грн, 10 кущів смородини вартістю 5600 грн, плуг для обгортання картоплі 200 грн.

ОСОБА_2 виділено в користування: автомобіль ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_1 вартістю 52 000 грн, шпалери на всі кімнати вартістю 240 грн, корморізка вартістю 350 грн, люстра вартістю 176 грн, лущилка вартістю 220 грн, холодильник вартістю 1700 грн, шифер 5 листів вартістю 100 грн, портьєри на вікна вартістю 380 грн, портьєрна тканина вартістю 840 грн, карниз вартістю 340 грн, телевізор ВТ вартістю 1100 грн, млин вартістю 183 грн, сівалка ручна вартістю 245 грн, кукурудзолущилка вартістю 690 грн, крупорушка вартістю 480 грн, газонокосилка електрична вартістю 780 грн, переноска вартістю 90 грн, пластик на стелю вартістю 190 грн, гіпсокартон вартістю 180 грн, унітаз вартістю 400 грн, шпалера, лінолеум вартістю 375 грн, насос для вигрібної ями вартістю 340 грн, лінолеум для підлоги вартістю 800 грн, килимки на підлогу вартістю 120 грн, 2 кролі вартістю 300 грн, 7 курей вартістю 560 грн, 12 нутрій вартістю 3600 грн, 10 кущів смородини вартістю 5600 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 37169 грн грошової компенсації в рахунок 1/2 вартості майна, набутого подружжям за час шлюбу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 480, 09 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В решті вимог відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що за час шлюбу сторонами було придбано майно, яке судом поділено, загальна вартість майна, набутого подружжям за час шлюбу, склала 96180 грн, а вартість 1/2 вказаного майна 48 090 грн. Разом з тим, суд критично віднісся до пояснень позивача щодо придбання легкового автомобіля, що за кошти отримані від реалізації квартири в м. Сумах вона придбала легковий автомобіль і зареєструвала його на ім`я відповідача, та критично оцінив вимогу щодо визнання права власності на грошові кошти в сумі 7 тисяч у.о., після огляду договору купівлі-продажу садиби від 26.10.2005, згідно якого ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 садибу по АДРЕСА_1 за 15150 грн. Крім того, суд погодився з позицією відповідача, що зарплата позивачки, її пенсія, доходи від реалізації сільськогосподарської продукції входили до спільного сімейного бюджету, який витрачався в інтересах подружжя.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове.

В обґрунтування посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

У скарзі заявник зазначає, що для здійснення купівлі спірного автомобіля позивач продала двокімнатну квартиру в м. Суми за 13 000 дол.США, а тому висновки суду про те, що автомобіль придбаний подружжям під час шлюбу за сумісні кошти є неправильним.

За доводами скарги є необґрунтованим висновок суду, що зарплата позивачки, її пенсія, доходи від реалізації сільськогосподарської продукції входили до спільного сімейного бюджету, який витрачався в інтересах подружжя, яке на протязі 19 років жило в мирі і злагоді. З таким висновком не погоджується заявник, та зазначає, що такі висновки суду є надуманими, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки в мирі і злагоді подружжя проживало до 2004 року, до придбання автомобіля, крім того погіршення відносин підтверджує посиланням на витяги з амбулаторної картки позивача, записів та висновків лікарів, висновків працівників Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області.

В обґрунтування незаконної відмови в частині стягнення з ОСОБА_3 половину розміру його зарплати та половини розміру пенсії, заявник посилається, що грошові кошти позивача примусово постійно відбирались відповідачем і були єдиним джерелом доходу сім`ї, а тому такі позовні вимоги повинні бути задоволені, оскільки ч. 2 ст. 61 СК передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

В порушення норм ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» заявник посилається, що головуючий суддя останнє судове засідання проводив без мантії та нагрудного знаку, порушив таємницю нарадчої кімнати покинувши її на 5 хвилин під час видалення до нарадчої кімнати для прийняття рішення, яке через 15 хвилин проголосив, заздалегідь підготовлене, на трьох аркушах з двох сторін.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10.04.2019 у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_2 було залучено до участі у справі в якості правонаступника - ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину (а.с. 53 т. 2).

Крім того враховано, що позивачкою не підтримано позовні вимоги, щодо зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_3 права користування і проживання в кімнатах:К-1-3 площею 9.,2 кв.м., К-1-4 площею 13,6 кв.м., виділених ОСОБА_3 ухвалою Носівського райсуду Чернігівської області від 10.03.2016 у справі № 741/18/16 , провадження 2/741/95/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення конкретного порядку користування житлом, а також не чинити перешкод у здійсненні користування літньою кухнею з верандою, погрібом, надбудовою для збереження лікарняних трав, сараєм для зберігання велосипедів, колодязем, скважиною, туалетом, які надані сторонам в спільне користування та зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 в здійсненні права користування земельною ділянкою, яка ухвалою Носівського райсуду Чернігівської області від 10.03.2017 залишена у спільному користуванні сторін.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволенння апеляційної скарги частково враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що 15.11.1996 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб (а.с. 13), який рішенням Носівського районного суду від 22.05.2017 було розірвано (а.с. 14).

Судом першої інстанції встановлено, що за час шлюбу подружжям було придбано наступне майно: телевізор вартістю 950 грн, інкубатор 380 грн, вентилятор 350 грн, морозильну камеру 1700 грн, килим 860 грн, вазу 47 грн, гвинтівку пневматичну 200 грн, два рулони сітки 370 грн, велосипед 119 грн, покривало 85 грн, килимок 60 грн, 20 кущів смородини 11200 грн, плуг 200 грн, шпалери 240 грн, корморізка 350 грн, люстра 176 грн, лущилка 220 грн, холодильник 1700 грн, шифер 5 листів 100 грн, портьєри на вікна 380 грн, портьєрна тканина 840 грн, карниз 340 грн, телевізор 1100 грн, млин 183 грн, сівалка ручна 245 грн, кукурудзолущилка 690 грн, крупорушка 480 грн, газонокосилка780 грн, переноска 90 грн, пластик на стелю 190 грн, гіпсокартон 180 грн, унітаз 400 грн, пластик, шпалера, лінолеум 375 грн, насос для вигрібної ями 340 грн, лінолеум на підлогу 380 грн, килимки 120 грн, 2 кролі 300 грн, 7 курей 560 грн, 12 нутрій 3600 грн, легковий автомобіль ВАЗ 2107 52 000 грн, причіп до легкового автомобіля 6 000 грн, скважина 6 000 грн, супутникова антена 1300 грн.

Загальна вартість майна, набутого подружжям за час шлюбу, склала 96180 грн, а вартість 1/2 вказаного майна буде становити 48090 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий суд прийшов до висновку, що за час шлюбу сторонами було придбано майно, яке судом поділено, загальна вартість майна, набутого подружжям за час шлюбу, склала 96180 грн, а вартість 1/2 вказаного майна 48 090 грн. Разом з тим, суд критично віднісся до пояснень позивача щодо придбання легкового автомобіля, що за кошти отримані від реалізації квартири в м. Суми вона придбала легковий автомобіль і зареєструвала його на ім`я відповідача, та критично оцінив вимогу щодо визнання права власності на грошові кошти в сумі 7 тисяч у.о., після огляду договору купівлі-продажу садиби від 26.10.2005, згідно якого ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 садибу по АДРЕСА_1 за 15150 грн. Суд також погодився з позицією відповідача, що зарплата позивачки, її пенсія, доходи від реалізації сільськогосподарської продукції входили до спільного сімейного бюджету, який витрачався в інтересах подружжя.

З висновками суду першої інстанції частково погоджується суд апеляційної інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд може визнати майно дружини (чоловіка) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо воно за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого з подружжя, але при цьому майно, що належить одному із подружжя в порядку статті 57 СК України не перетворюється у спільну сумісну власність.

Спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеному статтею 62 СК України, на частку майна, яка істотно збільшилась внаслідок умов, передбачених цим законом.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкту.

Не спростовують правильних висновків суду посилання, щодо не розподілу судом першої інстанції скважини та стягнення відповідно половини її вартості на користь позивача, оскільки скважина створена для обслуговування садиби та є невід`ємною її частиною, а позивачем не було заявлено вимог щодо відшкодування вартості поліпшень.

Відсутні також і посилання на наявність таких доказів, які підтверджують, що споруди, які є приналежністю до головної речі, як це передбачено ст. 186 ЦК України, мають відповідно належне оформлення, як це регламентовано нормами діючого ЦК, є спільною сумісною власністю, і з врахуванням підстав пред"явленого позову були предметом розгляду судом першої інстанції.

Не підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції і в частині не розподілу АКБ придбаного 04.09.2015 (а.с. 43 т. 1) вартістю 1260 грн, оскільки сторонами визнано, що акумулятор встановлений на автомобіль який не був предметом поділу, проте були заявлені вимоги щодо визнання цього майна особистою приватною власністю, з врахуванням наведеного вимоги позивача щодо включення до спільного майна витрат по`язаних з реєстрацією, обслуговуванням та поліпшенням вказаного автомобіля не можуть бути предметом поділу.

Таким чином, з такими висновками суду першої інстанції частково погоджується суд апеляційної інстанції, проте, є помилковим висновок суду в частині не задоволення вимог частково про вирішення спору щодо автомобіля, 4 шин зимових, причепу, 2 антен супутникових, які не увійшли до майна, яке підлягає поділу між бувшим подружжям, з врахуванням придбання його під час шлюбу, наявність цього майна не заперечувалась відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції та визнавалось під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2

Також, помилковим є висновок суду першої інстанції в частині поділу майна, яке було використано для ремонту будинку, який належав ОСОБА_2 за життя, де разом проживали сторони, а саме: шпалери, шифер, пластик на стелю, гіпсокартон, унітаз, лінолеум, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Як вбачається, в рішенні суду першої інстанції в порушення зазначених норм, а саме щодо поділу будівельних матеріалів, які були використані при ремонті будинку та є його невід`ємною частиною, що визнавалось сторонами по справі та поділу майна в натурі, а саме судом виділено значну частину майна відповідачу та стягнуто за значну частку майна компенсацію за переотриману частку на користь позивача, проте залишено поза увагою можливість його розподілу в натурі.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилось неподілене майно, яке просила поділити в позові позивач ОСОБА_3 - 4 шини зимові, причіп саморобний та 2 супутникові антени, вартість яких була визначена сторонами за взаємною згодою та відповідно до чеків (а.с. 34, 37 т. 1).

Відповідачем в суді першої інстанції визнавалось, як придбання вказаного майна, його наявність, так і те, що це майно є спільним сумісним майном подружжя.

Так, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь - які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити із презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що до переліку майна, яке підлягає розподілу слід включити: 4 шини зимові вартістю 1920 грн, причіп саморобний вартістю 6000 грн та 2 антени супутникові вартістю 1300 грн, з якого для зрівняння часток виділити ОСОБА_3 в натурі шини зимові 4 штуки та причіп саморобний, визнавши за нею право власності на нього та припинивши право власності на причіп ОСОБА_2 , виділити ОСОБА_1 в натурі супутникові антени 2 штуки врахувавши 1/2 частину вартості на користь ОСОБА_3

Таким чином, з врахуванням виділеного майна судом першої інстанції ОСОБА_3 на сумму 10921,00 грн та зазначеного майна, а саме: 4 шини зимові вартістю 1920 грн, причіп саморобний вартістю 6000 грн та 1/2 частина вартості 2 антен супутникових вартістю 1300 грн, вартість виділеного майна ОСОБА_3 . всього становить 19491, 00 грн.

Разом з тим, з переліку майна виділеного судом першої інстанції на суму 20379,00 грн, яке виділено ОСОБА_2 слід виключити: шпалери на всі кімнати вартістю 240 грн, шифер 5 листів вартістю 100 грн, пластик на стелю вартістю 190 грн, гіпсокартон вартістю 180 грн, унітаз вартістю 400 грн, шпалери та лінолеум вартістю 375 грн, лінолеум для підлоги вартістю 800 грн, на загальну суму 2285,00 грн, оскільки таке майно є приналежністю до будинку, є неподільною річчю з будинком і тому воно не може бути окремим об`єктом права власності, що також визнали сторони, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, пояснивши, що зазначені будівельні та оздоблювальні матеріали були використані на поліпшення будинку, в якому проживали сторони.

Таким чином, загальна вартість майна, яке виділено відповідачу становить 20379 - 2285 (матеріали, які не підлягають поділу) + 2 антени вартість яких погоджена сторонами 1300,00 грн, тобто на загальну суму 19394,00 грн, що на 97, 00 грн менше від ідеальної частки, з врахуванням чого підлягає стягненню компенсація з ОСОБА_3 на користь правонаступника ОСОБА_1 за переотриману частку 97,00 грн.

Зроблений з порушенням норм матеріального і процесуального права висновок місцевого суду про виділ в користування ОСОБА_2 автомобіля враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу від 03.09.2004, з якого вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 продали ОСОБА_6 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . За продаж квартири продавці отримали 10 924 грн (а.с. 15 т. 1).

25.09.2004 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 25.09.2004 ВАЗ 2107 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником зазначено ОСОБА_2 (а.с. 49 т. 1).

Як вбачається, спірний автомобіль був придбаний через короткий проміжок часу після продажу квартири позивачки, яка і наполягала на визнанні вказаного автомобіля її особистою власністю, оскільки він придбаний на кошти від продажу її особистого майна.

Дані обставини судом першої інстанції не досліджені, не надана їм належна оцінка, проте з врахуванням наданих доказів слід дійти висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 частково, враховуючи наступне.

Обставини продажу квартири підтверджуються даними договору купівлі-продажу від 03.09.2004, з якого вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 продали квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , за що отримали грошові кошти 10 924 грн, що з врахуванням вартості автомобіля, а саме 24840 грн становить 11/25 частин автомобіля ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_1 .

Судом апеляційної інстанції враховано, що стороною відповідача не заперечувалось придбання автомобіля сторонами, як спільного сумісного майна, проте на спростування обставин на які посилається позивач не надано жодного доказу, не надано суду посилання на наявність доказів щодо придбання саме за спільні кошти.

Крім того, виділяючи у власність автомобіль саме ОСОБА_2 , суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки саме позивач заявляла про визнання за нею особистою власністю цього майна, в той час як ОСОБА_2 , будь-яких позовних вимог не заявляв, як в частині виділу йому всього автомобіля, так і припинення частки у спільному майні ОСОБА_3 , також не вносив грошових коштів на депозит, що є обов`язковою умовою в разі припинення частки у спільному майні подружжя.

З врахуванням наведеного, рішення суду в цій частині слід скасувати, та визнати 11/25 частин автомобіля особистою приватною власністю ОСОБА_3 , оскільки як вбачається, остання продала квартиру 03.09.2004 за 10 924 грн, а 25.09.2004 було придбано автомобіль за 24840 грн, що у співвідношенні становить 11/25 частин, при цьому іншу частину автомобіля слід рахувати спільним майном подружжя, про поділ якого не було заявлено жодною стороною.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» не можуть бути розглядом судом апеляційної інстанції, оскільки не відносяться до компетенції суду апеляційної інстанції, враховуючи відсутність прийнятого рішення компетентним органом.

З врахуванням вище викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції в частині розподілу автомобіля - скасуванню, в частині розподілу іншого майна зміні, а саме виключення частини майна з розподілу, а саме шпалери на всі кімнати вартістю 240 гривень, шифер 5 листів вартістю 100 гривень, пластик на стелю вартістю 190 гривень, гіпсокартон вартістю 180 гривень, унітаз вартістю 400 гривень, шпалери та лінолеум вартістю 375 гривень, лінолеум для підлоги вартістю 800 гривень та включення до розподілу не поділеного майна, а саме: 4 шини зимові, причіп саморобний (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та 2 антени супутникові, вирішення питання стягнення компенсації для зрівняння часток, судового збору та залишення в іншій частині рішення без змін щодо розподілу іншого майна, яке розподілено судом першої інстанції з врахуванням позицій сторін.

Крім того, вирішуючи спір апеляційний суд дійшов висновку, що районний суд ухвалив неправильний висновок в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, який підлягає зміні із врахуванням положень ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При вирішенні питання щодо судових витрат, апеляційний суд в своєму висновку враховує приписи ст. 141 ЦПК України відносно пропорційності покладення витрат на обидві сторони по справі.

Таким чином, вартість розподіленого майна між сторонами складає 19491,00 грн позивачу + 19394 грн відповідачу та 10924,00 визнано придбання майна за особисті кошти, що становить 49809,00 грн, тобто позов задоволено на 26 %, що і слід враховувати при визначенні розміру судових витрат, які слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України, із пропорційності задоволення позовних вимог позивача у відсотках відносно заявлених позовних вимог.

Рішення суду в частині суми стягнутого судового збору слід змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір 492,36 грн за розгляд справи в суді першої інстанції, та в повернення судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 497,99 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на корить держави недоплачений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 240,55 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року в частині розподілу автомобіля ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_1 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання автомобіля ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_1 особистою приватною власністю - задовольнити частково.

Визнати 11/25 частин автомобіля ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_1 особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

Рішення в частині розподілу майна змінити, включивши до переліку майна, яке підлягає розподілу, 4 шини зимові, причіп саморобний (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та 2 антени супутникові.

Виділити ОСОБА_3 в натурі шини зимові 4 штуки та причіп саморобний (реєстраційний номер НОМЕР_3 ), визнавши за нею право власності на нього та припинивши право власності на причіп ОСОБА_2 .

Виділити ОСОБА_1 в натурі супутникові антени 2 штуки.

Виключити з переліку майна, яке виділено рішенням суду ОСОБА_2 шпалери на всі кімнати вартістю 240 гривень, шифер 5 листів вартістю 100 гривень, пластик на стелю вартістю 190 гривень, гіпсокартон вартістю 180 гривень, унітаз вартістю 400 гривень, шпалери та лінолеум вартістю 375 гривень, лінолеум для підлоги вартістю 800 гривень.

Рішення суду в частині стягнення грошової компенсації з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) компенсацію вартості переотриманої частки 97,00 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.Змінити рішення суду в частині суми стягнутого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір 492,36 грн за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на корить держави недоплачений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 240,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в повернення судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 497,99 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення у повному обсязі складено 24.05.2019.

Головуючий Судді :