Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

19.02.2019 Справа №607/20817/18

19 лютого 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі Бойко І.І.

- строни в судове засідання не з'явились

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання, як дружини з якою проживає дитина у розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дочкою трьох років, починаючи з дня пред'явлення позову.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що між нею та відповідачем 06 вересня 2014 року зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя не склалось та вони проживають окремо. Дочка ОСОБА_3 проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо утримання дочки та будь-якої допомоги не надає. Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач є працездатною особою, має можливість і матеріальну змогу надавати допомогу дочці та їй, однак добровільно цього не робить. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання позивачка не з'явилась, хоча про час та місце була належним чином повідомлена. Попередньо подала заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та дату був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подавав.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторони 06 вересня 2014 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 від 21 жовтня 2016 року, виданим Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №120.

Від даного шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 13 січня 2017 року народження, виданим Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №04.

Як слідує з актового запису за №35 від 04 липня 2016 року здійсненого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_2 змінив прізвище на ОСОБА_2

Сторони проживають окремо. Дочка ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою по АДРЕСА_1 що стверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за №169 від 11 жовтня 2018 року, виданою ОСББ «Цегельний -3».

У добровільному порядку відповідач не приймає участі в утриманні дитини.

З довідки за №01-04/971 від 11 жовтня 2018 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області встановлено, що ОСОБА_1 одержує допомогу при народженні дитини з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року в сумі 860 грн. щомісячно. З квітня 2018 року по вересень 2018 року ОСОБА_1 отримала щомісячну одноразову допомогу в розмірі 5160 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум для дітей до 6 років з 01 січня 2019 року становить 1626 грн.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, стан здоров'я задовільний, інших утриманців крім дочки ОСОБА_3 не має, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 слід визначити у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи стягувати з 11 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу дочці ОСОБА_3, у розмірах визначених судом.

Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

В силу вимог ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу. На даний час подружжя проживає окремо, дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із позивачкою.

Відповідач є молодою особою, працездатного віку, судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров'я, а тому суд приходить до висновку, що останній може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина до трьох років.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача слід визначити у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 11 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною трьох років.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1, з якою проживає донька на її утримання, у розмірах визначених судом.

Разом з тим, позивачем не доведено те, що ОСОБА_2 отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на її утримання у розмірі більше 1000 грн. щомісячно.

В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоров'я станом чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дочки і дружини та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) в користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2018 року і до досягнення дочкою повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) в користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) аліменти на її утримання у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2018 рокуі до досягнення дочкою ОСОБА_3 трирічного віку.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2.

Повне рішення складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька