ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 червня 2019 року м. Чернівці

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 березня 2019 року

встановила :

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Івановою С.М. 02 червня 2000 року за реєстровим №4390.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку житлового будинку літ.А, житловою площею 70, 50 кв.м., який розташований в АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 11058,60 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

На вказане рішення Спіжавка ОСОБА_4 . який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 17 травня 2019 року відкрито провадження, 07 червня 2019 року справа призначена до розгляду.

07 червня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову.

Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчинити дії, а саме вносити зміни до Єдиного державного Реєстру речових прав на нерухоме майно житлового будинку АДРЕСА_1 , здійснювати реєстрацію права власності за вищезазначеною адресою на новостворене майно, відчужувати житловий будинок АДРЕСА_1 іншим особам.

До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь яким особам у будь який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку та земельної ділянки з належними до будинку надвірними будівлями у відповідності до технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що після ухвалення рішення судом першої інстанції, відповідачка ОСОБА_2 виготовила новий технічний паспорт на спірне будинковолодіння, а саме на житловий будинок літ.А АДРЕСА_3 адресою АДРЕСА_4 , в якому є її частка. Вважає, що є всі підстави вважати, що до остаточного розгляду справи по суті ОСОБА_2 буде здійсняти дії щодо отримання правовстановлюючих документів на домоволодіння АДРЕСА_3 , а саме АДРЕСА_5 Декларацію на самочинне будівництво, відчужувати майно іншим особам. Відповідач без її згоди може оформити право власності на себе вже на інше майно згідно технічної документації, отримати правовстановлюючі документи, відчужити іншим особам, існує висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь - який момент здійснити відчуження спірного житлового будинку на користь інших осіб що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем на сьогоднішній день вже було зроблено оформлення технічного паспорта на майно без повідомлення її як власника.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Однак колегія суддів вважає за доцільне визначити з поміж заявленого ОСОБА_1 виду заходу забезпечення позову, захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірного майна. При цьому судом враховується характер спору що виник між сторонами.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій сторони, яка за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням обставин справи, предмету спору, завдань цивільного судочинства та забезпечення рівності прав і охоронюваних законом інтересів сторін достатнім для забезпечення позову у даному випадку є такий вид забезпечення позову як заборона відчуження спірного майна - житлового будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_3 та земельної АДРЕСА_4 .

Ухвалу для виконання надіслати Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Вірно з оригіналом :