Справа № 2-4641/11
Провадження № 4с/200/85/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

при секретарі: Кожемяки Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Овсюк Мар`яна Андріївна, Кредитна спілка «Дніпро» на бездіяльність виконавчої служби,-

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2018 року скаржник ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною скаргою.

Свої вимоги скаржник обґрунтував тим, що на виконанні у державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Овсюк М.А. перебуває зведене виконавче провадження № 49717113, по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 2-4641/11 від 08.11.2011 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з Кредитної спілки «Дніпро» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 19834,14 грн. Скаржник вважає, що державним виконавцем виконавчі дії здійснюються не в повному обсязі, зокрема, не вчинено дій щодо стягнення коштів боржника, що перебуває у інших осіб, хоча державний виконавець володіє інформацією, що кошти КС «Дніпро» знаходяться у фізичних осіб, які отримали їх у якості кредиту. Стягувач зверталась зі скаргами до начальника Шевченківського ВДВС, до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Міністра юстиції України, Президента України, але отримувала лише відписки.

На підставі викладеного, заявник просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність та зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Овсюк М.А. вжити заходів у виконавчому провадженні № 49717113, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-4641/2011, виданого 08.11.2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з Кредитної спілки «Дніпро» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 19834,14 грн. з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 27 липня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року витребувано у Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію виконавчого провадження № 49717113, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-4641/2011, виданого 08.11.2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з Кредитної спілки «Дніпро» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 19834,14 грн.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, вимоги викладені в скарзі, підтримав.

Заінтересовані особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Овсюк Мар`яна Андріївна, Кредитна спілка «Дніпро» на бездіяльність виконавчої служби в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату та час розгляду справи, причину неявки не повідомили, пояснень по суті скарги не надали.

Шевченківський ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не надав на вимогу суду належним чином засвідчену копію виконавчого провадження № 49717113, в зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.449 ЦПК України та ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» відповідну скаргу може бути подано протягом 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів; а також у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Овсюк М.А. перебуває зведене виконавче провадження № за АСВП 53980324, боржником за яким є Кредитна спілка «Дніпро».

До складу зведеного виконавчого провадження входить виконавче провадження № 49717113 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-4641/11 від 08.11.2011 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з Кредитної спілки «Дніпро» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 23219,99 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

З наявних у матеріалах справи окремих документів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем здійснювались заходи, спрямовані на примусове виконання рішення, зокрема, накладено арешт на майно боржника «Кредитна спілка «Дніпро», виставлені платіжні вимоги в банк платника АТ «Райффайзен Банк Аваль». Кошти, які надходять від боржника, розподіляються між стягувачами, в тому числі й на користь ОСОБА_1 , якій було перераховано 825,85 грн., що підтверджується розрахунком розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів від 27.10.2017 року.

На момент звернення скаржника до суду зведене виконавче провадження не закінчене, не зупинене, за ним здійснюються державним виконавцем дії, спрямовані на повне виконання рішення суду, що зокрема, підтверджується відповідями начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. від 16.04.2018 року, директора Департаментк державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова О.В. від 12.06.2018 року на звернення ОСОБА_1 , вибірковими матеріалами виконавчого провадження, наданими скаржником.

Зі скарги вбачається, що скаржник вбачає бездіяльність державного виконавця у нездійсненні дій щодо звернення стягнення на кошти боржника, які перебувають у інших осіб, а саме на надані Кредитною спілкою «Дніпро» кредити фізичним особам.

Суд звертає увагу, що відповідно статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.

На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Скаржник надав докази на підтвердження того, що з фізичних осіб, які є позивальниками КС «Дніпро» судовими наказами стягнуто кошти на користь вказаної установи.

Відповідно до ч.1 ст.440 ЦПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази, що державний виконавець застосовував такий захід примусового виконання рішення як звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вжито вичерпних заходів, передбачених законом, для виконання рішення, чим порушено права стягувача та допущено неправомірну бездіяльність.

Як вказано у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 6 Конвенції закріплює за кожним право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру… Стаття 6 § 1Конвенції гарантує виконання остаточних, обов`язкових судових рішень. Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд» (Горнсбі проти Греції, § 40); (Скордіно проти Італії (no. 1), § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37).

Ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (Горнсбі проти Греції), § 41; (Кіртатос проти Греції), §§ 31-32). Хоча, за деяких обставин виконання рішення може бути відкладено, відкладання рішення не повинно порушувати право сторони на виконання рішення (Бурдов проти Росії), §§ 35-37).

Положення конвенційних стандартів знайшли своє продовження у практиці Конституційного Суду України. У рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 по справі № 1-7/2013 Конституційний Суд України зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і відновлення порушення прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Разом з тим, в «горизонтальних спорах», де протилежні сторони являються приватними особами, роль органів влади полягає в тому, щоб розумно сприяти успішним заявникам у виконанні винесеного на їх користь рішення, але не гарантувати його примусове виконання у всіх обставинах (Фуклев проти України, § 84-86).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення скарги, а саме слід визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Овсюк М.А. у виконавчому провадженні № 49717113 та зобов`язати державного виконавця вжити усіх, визначених Законом України «Про виконавче провадження» заходів виконавчому провадженні № 49717113, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-4641/2011, виданого 08.11.2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з Кредитної спілки «Дніпро» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 19834,14 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Овсюк Мар`яна Андріївна, Кредитна спілка «Дніпро» на бездіяльність виконавчої служби задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Овсюк Мар`яни Анатоліївни у виконавчому провадженні № 49717113.

Зобов`язати державного виконавцяШевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Овсюк Мар`яну Анатоліївну вжити усіх, визначених Законом України «Про виконавче провадження» заходів у виконавчому провадженні № 49717113, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-4641/2011, виданого 08.11.2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з Кредитної спілки «Дніпро» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 19834,14 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску