Номер провадження 2/243/1375/2019
Номер справи 243/3264/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м.Слов?янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Янчевського В.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадженняцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби,

вимоги позивача: про відшкодування моральної шкоди,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача Буяновський В.В. (діє на підставі довіреності

прокуратури Донецької області № 05/2-424вих18 від 23.08.2018 р.),

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 01.04.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що Краматорським міським судом Донецької області слухається цивільна справа № 234/14777/18 за позовом ОСОБА_3 до держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області про стягнення моральної шкоди в сумі 134028,00 грн. 13.11.2018 р. суддя звернулася до сторін з пропозицією укласти мирову угоду по справі. ОСОБА_1 , як представник позивача, запропонував мирову угоду, суть якої полягає в тому, що позивач відмовиться від позову, а відповідач забезпечить належне досудове розслідування кримінального провадження № 0002670 від 06.12.2014 р. Представник прокуратури Донецької області Сущенко В.А. в категоричній формі заявив, що запропоновані умови є неприйнятними для прокуратури Донецької області. Оскільки позивач вважає, що правова позиція прокурора Сущенка В.А. суперечить вимогам чинного законодавства, ним було направлено адвокатський запит № 01/Д-021 14.11.2018 р. У відповідь на адвокатський запит заступник прокурора Донецької області Коршун Г.В. листом від 20.11.2018 р. № 05/2-5-18 не надав інформацію щодо обставин, які обумовлюють небажання керівництва прокуратури Донецької області захистити ОСОБА_3 від кримінального правопорушення, забезпечити швидке, повне та неупереджене розслідування кримінального провадження.

Таким чином, позивач вважає, що держава Україна за представництвом прокуратури Донецької області в особі заступника прокурора Донецької області Коршуна Г.В. порушила право ОСОБА_1 , гарантоване йому як громадянину України та адвокату ст.40 Конституції України, що його звернення до державного органу буде розглянуте, що йому буде надано обґрунтовану відповідь у встановлений строк.

Зазначає, що спричинена йому бездіяльністю відповідача держави Україна моральна шкода полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він як фізична особа зазнав у зв?язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв?язку з порушенням його прав людини та громадянина, гарантованих йому Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у нього сильні негативні почуття від посягання службових осіб органу державної влади на конституційний лад республіки Україна, які змінюються одне одним, а саме: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю, почуття гніву, яка ним оцінюється згідно методики професора Ерделевського О.М. в 150228,00 грн.

Посилаючись на наведені обставини та норми Конституції України, Загальної декларації прав людини, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Закону України «Про міжнародні договори України», Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 15, 16, 23, 170, 174, 176 ЦК України, ОСОБА_1 просить суд стягнути з держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області за рахунок державного бюджету моральну шкоду, спричинену порушенням права ОСОБА_1 на розгляд його звернення в формі адвокатського запиту та на отримання обґрунтованої відповіді від посадової особи органу державної влади у встановлений законом строк, порушенням права на ефективний правовий засіб захисту прав людини, в сумі 150228,00 грн., а також визначити порядок виконання прийнятого судового рішення, вжити заходів для забезпечення його виконання і постановити окрему ухвалу про виявлені недоліки в діяльності прокуратури Донецької області.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

2.10.05.2019 р. від відповідача держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. По суті позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 як представник ОСОБА_3 14.11.2018 р. звернувся до прокуратури Донецької області з адвокатським запитом з питання відповідності позиції прокурора Сущенка В.А. позиції прокуратури Донецької області з приводу укладення мирової угоди у цивільній справі № 234/14777/18 та забезпечення належного розслідування кримінального провадження № 0002670 від 06.12.2014. На час отримання запиту кримінальне провадження було закрито постановою слідчого Краматорського ВП ГУНП від 09.11.2018 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. ОСОБА_1 повідомлено, що прокуратурою на час надання відповіді вивчається законність постанови про закриття кримінального провадження. Зазначена відповідь ОСОБА_1 не оскаржувалась, протиправною не визнавалась. Позивачем не надано доказів протиправного діяння відповідача, наявності шкоди та причинного зв`язку між протиправним діянням і шкодою.

Представник відповідача Буяновський В.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

3. Відповідач Державна казначейська служба України був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, отримав позовну заяву з доданими документами, однак відзиву на позов не надав, своє ставлення до позовних вимог суду не повідомив, для участі у справі представника не уповноважив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Позивач ОСОБА_1 надав суду клопотання про виклик і допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 у порядку ст.92 ЦПК України.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою суду від 02.04.2019 р. загальне позовне провадження у зазначеній цивільній справі було відкрито, справа призначена до підготовчого судового засідання (а.с.8).

6. Ухвалою суду від 10.05.2019 р. частково задоволено клопотання позивача про виклик і допит свідків, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.36).

IV. Фактичні обставини, встановлені Судом.

7. 14 листопада 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до прокурора Донецької області із адвокатським запитом № 01/Д-021 від 14.11.2018 р., з якого вбачається наступне.

Краматорським міським судом слухається цивільна справа № 234/14777/18 за позовом ОСОБА_3 до держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області про стягнення моральної шкоди в сумі 134028,00 грн. 13.11.2018 р. в судовому засіданні суддя Кравченко О.Ю . звернулась до сторін з пропозицією укласти мирову угоду по справі. ОСОБА_1 за погодженням з позивачем ОСОБА_3 запропонував мирову угоду, суть якої полягає в тому, що позивач відмовиться від позову, а відповідач забезпечить належне досудове розслідування кримінального провадження № 0002670 від 06.12.2014 р. Представник прокуратури Донецької області Сущенко В.А. в категоричній формі заявив, що запропоновані ОСОБА_1 умови мирової угоди є неприйнятними для прокуратури Донецької області. Просить надати інформацію, чи відповідає правова позиція прокурора Сущенко В.А., висловлена в судовому засіданні 13.11.2018 р. правовій позиції прокуратури Донецької області в особі її першого керівника, першого заступника та заступників. Просить повідомити обставини, якщо такі є, які обумовлюють небажання керівництва прокуратури Донецької області захистити ОСОБА_3 від кримінального правопорушення, забезпечити швидке, повне та неупереджене розслідування кримінального провадження № 0002670 від 06.12.2014 р., щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Просить повідомити обставини, якщо такі є, які обумовлюють небажання керівництва прокуратури Донецької області всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження № 0002670 від 06.12.2014 р., виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом?якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (а.с.5).

8. Згідно відповіді на адвокатський запит від 20.11.2018 р. №05/2-5-18 прокуратурою розглянуто запит від 14.11.2018 р., у відповідь на який повідомляється, що прокурор Сущенко В.А. уповноважений представляти інтереси прокуратури Донецької області за довіреністю прокурора області від 23.08.2018 р. № 05/2-419вих-18, у зв?язку з чим у судовому засіданні він викладає та підтримує її позицію. Позицію прокуратури Донецької області у справі № 243/14777/18 викладено у відзиві на позовну заяву від 13.11.2018 р. № 05/2-551вих-18, який підписано керівником прокуратури. Відповідно до нього, прокуратура не визнає позовні вимоги ОСОБА_3 , просить у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити, а за вимогами про визнання протиправною бездіяльності - закрити провадження. Виходячи з ч.1 ст.207 ЦПК України, мирова угода передбачає взаємні поступки у спорі. Оскільки прокуратура не визнає позовні вимоги ОСОБА_3 , підстави для укладення мирової угоди з ним відсутні. Зазначено, що забезпечення належного розслідування кримінального провадження № 0002670 від 06.12.2014 р. не залежить від укладення мирової угоди у цивільній справі. Постановою слідчого Краматорського ВП ГУНП від 09.11.2018 р. зазначене кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв?язку із відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.6).

9.Допитаний під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 у якості свідка, в порядку ст.92 ЦПК України, суду пояснив, що 14.11.2018 р. він звернувся до прокуратури Донецької області з адвокатським запитом, на який не отримав відповіді, внаслідок чого відчував сильні негативні переживання, оскільки збирання інформації є його основним видом діяльності. Сильні душевні хвилювання він відчував протягом тривалого періоду, оскільки після того, як він отримав відповідь, він звертався до Краматорської місцевої прокуратури з проханням надати оцінку доказам в справі, звертався із відповідними заявами до Державного бюро розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, однак, відомості до ЄРДР не були внесені за його заявами, внаслідок чого ним було подано дві позовні заяви до держави Україна в особі Державного бюро розслідувань про відшкодування моральної шкоди. Окрім того, напередодні він отримав відомості про внесення до ЄРДР відомостей Державним бюро розслідувань про притягнення до кримінальної відповідальності прокурорів Краматорської місцевої прокуратури та прокуратури Донецької області. Внаслідок отриманої ним відповіді на його адвокатський запит від прокуратури Донецької області, він постійно відчував негативні емоції, такі як гнів, почуття обурення та невпевненості в майбутньому. Держава Україна не забезпечила йому можливості реалізації його прав. Зазначив, що відповідь на адвокатський запит він не оскаржував.

10.Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, позивач не наполягав на їх допиті у судовому засіданні.

V. Оцінка Суду.

11. Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов?язком держави.

У статті 19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

12. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв?язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв?язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов?язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв?язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

13. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв?язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

14. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб?єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

15. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

16. Таким чином, враховуючи, що жодної з перелічених незаконних дій щодо ОСОБА_1 вчинено не було, як вбачається з його позовної заяви та наданих ним пояснень та показань як свідка у судовому засіданні, стаття 1176 ЦК України не підлягає застосуванню до виниклих спірних правовідносин.

17. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

18. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

19. Відповідно до цієї норми обов?язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

20. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

21. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

22. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов?язковому з?ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з?ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

23. Оскільки для наявності зобов?язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1176, 1167 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв?язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов?язком позивача (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв?язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

24. Обставини справи свідчать про те, що незгода ОСОБА_1 з правовою позицією представника прокуратури Донецької області під час розгляду цивільної справи, що стало підставою для звернення позивача з адвокатським запитом, свідчить про реалізацію права ОСОБА_1 на звернення до органів державної влади як громадянина України та адвоката, і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦПК України. У відповідь на запит ОСОБА_1 було надано запитувану інформацію.

25. Таким чином, лише незгода позивача з правовою позицією представника прокуратури Донецької області під час розгляду цивільної справи не є доказом протиправності дій відповідача. Доводи ОСОБА_1 щодо того, що у відповідь на адвокатський запит від 14.11.2018 р. він отримав інформацію, що правова позиція прокурора Сущенка В.А. відповідає правовій позиції прокуратури Донецької області, яка полягає в тому, що керівникам місцевих прокуратур Донецької області дозволено не виконувати вимоги ст.308 КПК України, не виконувати вимоги Конституції України, чинних міжнародних зобов?язань держави Україна, що за порушення законодавства прокурори мають залишатися безкарними, спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідь на адвокатський запит зазначеної інформації не містить. Таким чином, доводи позивача в цій частині є надуманими.

26.Оцінюючи доводи позивача ОСОБА_1 в тій частині, що у відповідь на адвокатський запит йому не надано інформацію щодо обставин, які обумовлюють небажання керівництва прокуратури Донецької області всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, суд зазначає наступне. Дійсно, з адвокатського запиту ОСОБА_1 вбачається прохання повідомити вищевикладені обставини, однак в тексті запиту викладено прохання про повідомлення обставин, з умовою, якщо вони є. У відповіді на адвокатський запит не міститься відомостей про наявність таких обставин, що свідчить про їх відсутність. Тому доводи позивача і в цій частині є необґрунтованими.

27.На підтвердження факту спричинення позивачу моральної шкоди позивачем надано докази - показання позивача ОСОБА_1 , допитаного у якості свідка в порядку ст.92 ЦПК України. Оцінюючи ці показання суд зазначає, що у нього немає підстав ставити під сумнів достовірність обставин, повідомлених свідками, однак, зауважує, що ці докази у своїй сукупності не є достатніми доказами для підтвердження факту заподіяння моральної шкоди позивачу. До такого висновку суд прийшов також аналізуючи показання ОСОБА_1 у сукупності з письмовими доказами по справі, а саме свідок повідомив про наявність у ОСОБА_1 негативних емоційних переживань внаслідок отриманої ним відповіді на адвокатський запит. Показання позивача ОСОБА_1 , допитаного як свідка, фактично дублюють викладені ним в позовній заяві обставини. З цих показань вбачається, що ОСОБА_1 був незгоден з рішенням відповідача, що викликало у нього негативні емоції. Зазначені показання не є достатніми доказами для встановлення як протиправності дій відповідача, так і спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди. Показання ОСОБА_1 в частині його звернень до Державного бюро розслідувань не мають відношення до предмету доказування у зазначеній справі, оскільки позивачем визначені інші підстави позову.

28. Додатково слід зазначити, що оскільки під час судового розгляду не встановлено як протиправності дій відповідача, так і спричинення позивачу моральної шкоди, наявність причинно-наслідкового зв?язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач, виключається.

29. Таким чином, судом не встановлено дій з боку держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування йому моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв?язку з чим підстави для визначення порядку виконання рішення, вжиття заходів для забезпечення його виконання та постановлення окремої ухвали відсутні.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

30. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду із зазначеним позовом звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», тому, з урахуванням відмови в позові, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби, про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 11.06.2019 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв