Постанова

Іменем України

06 червня 2019 року

м. Київ

справа № 203/4643/14-ц

провадження № 61-18027св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - приватне акціонерне товариство «Київстар»,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бурлака Руслан Володимирович,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київстар» на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі судді Свистунової О. В., від 15 травня 2017 року.

Провадження у національних судахта короткий зміст вимог скарги

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Київстар» (далі - ПрАТ «Київстар»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , в якому просив поновити його на роботі на посаді інженера першої категорії відділу планування мережі доступу східного регіону департаменту планування систем передач бізнес-підрозділу планування мережі технічної дирекції ПрАТ «Київстар», з фізичним знаходженням у м. Дніпропетровську; скасувати наказ ПрАТ «Київстар» про припинення трудового договору з ОСОБА_1 від 16 червня 2014 року № 122ос; скасувати лист попередження про наступне вивільнення від 25 березня 2014 року № 226, виданий йому з поновленням всіх прав відповідно до внутрішніх корпоративних документів, якими користувався працівник до скорочення; визначити, що пункт 9 протоколу правління ПрАТ «Київстар» від 14 квітня 2014 року не може бути застосовано до працівника, який отримав лист-попередження про наступне вивільнення, тому як звільнення працівника здійснено без законних підстав; стягнути із ПрАТ «Київстар» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16 червня 2014 року по дату ухвалення судового рішення, із розрахунку у розмірі 11 004, 40 грн за кожний місяць прогулу; зобов`язати ПрАТ «Київстар» нарахувати та виплатити йому річну премію за підсумками роботи у 2013 році у розмірі 22 008, 80 грн; стягнути із ПрАТ «Київстар» на його користь моральну шкоду у розмірі 11 004, 40 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року, з урахуванням ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року про виправлення описки, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .Визнано незаконним наказ ПрАТ «Київстар» від 16 червня 2014 року №122/Дн-ос про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_3 , інженером 1 категорії сектору планування мережі регіонального технічного центру (м. Дніпропетровськ) технічного департаменту Київської філії 16 червня 2014 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на попередній посаді - інженера 1 категорії сектору планування мережі регіонального технічного центру (м. Дніпропетровськ) технічного департаменту Київської філії з 16 червня 2014 року. Стягнуто з ПрАТ «Київстар» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 червня 2014 року по 02 серпня 2016 року включно у розмірі 300 970, 34 грн, розрахунок якого проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Рішення суду у частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах платежу за один місяць, у сумі 11 004, 40 грн допущено до негайного виконання.Стягнуто з ПрАТ «Київстар» на користь ОСОБА_3 річну премію за підсумками роботи у 2013 році у розмірі 22 008, 80 грн та 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року залишено без змін.

У вересні 2016 року приватне акціонерне товариство «Київстар» (далі - ПрАТ «Київстар») звернулось до Апеляційного суду Дніпропетровської області зі скаргою на неправомірні дії та рішення старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бурлаки Р. В.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року скаргу ПрАТ «Київстар» на неправомірні дії та рішення старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бурлаки Р. В. повернуто заявнику для подання до належного суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що скарга ПрАТ «Київстар» на неправомірні дії та рішення старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бурлаки Р. В. підлягає поверненню для подання до належного суду, оскільки розгляд даного питання згідно норм ЦПК України 2004 року належить до повноважень суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ПрАТ «Київстар» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправомірно повернуто подану заявником скаргу для подання до суду першої інстанції, оскільки за правилами статті 384 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, скарга на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ. Виконавчий лист у справі № 203/4643/14-ц було видано апеляційним судом, отже скарга на дії державного виконавця має бути розглянута Апеляційним судом Дніпропетровської області. Крім того, заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх повноважень видавши виконавчий лист у справі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14 червня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 591/7215/15-ц (провадження № 61-19680св18) було призначено повторний автоматизований розподіл.

03 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу Сердюку В. В.

Заперечення (відзиву) на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Київстар» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року, з урахуванням ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року про виправлення описки, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Визнано незаконним наказ ПрАТ «Київстар» від 16 червня 2014 року №122/Дн-ос про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_3 , інженером 1 категорії сектору планування мережі регіонального технічного центру (м. Дніпропетровськ) технічного департаменту Київської філії 16 червня 2014 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на попередній посаді - інженера 1 категорії сектору планування мережі регіонального технічного центру (м. Дніпропетровськ) технічного департаменту Київської філії з 16 червня 2014 року. Стягнуто із ПрАТ «Київстар» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 червня 2014 року по 02 серпня 2016 року включно у розмірі 300 970, 34 грн, розрахунок якого проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Рішення суду у частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах платежу за один місяць, у сумі 11 004, 40 грн допущено до негайного виконання. Стягнуто із ПрАТ «Київстар» на користь ОСОБА_3 річну премію за підсумками роботи у 2013 році у розмірі 22 008, 80 грн та 500, 00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

23 вересня 2016 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ПрАТ «Київстар» на неправомірні дії та рішення старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бурлаки Р. В.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Частинами першою та другою статті 368 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. Підставою для виконання суб`єктом державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судового рішення, що набрало законної сили, є його примірник в електронній формі, надісланий суб`єкту державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром судових рішень та Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, затвердженому Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Процесуальне законодавство встановлює, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 383 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи).

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями частини другої статті 384 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Якщо за результатами перегляду справи суд апеляційної інстанції ухвалить нове судове рішення по суті позовних вимог чи змінить судове рішення, то виконавчий лист може бути видано судом апеляційної інстанції (за умови, що заява особи про видачу виконавчого листа надійшла до моменту повернення справи до суду першої інстанції), ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи,не містить заборон для суду апеляційної інстанції щодо видачі виконавчого листа.

За загальним правилом, скарга на неправомірні дії та рішення органів державної виконавчої служби подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, який вирішує всі питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, повертаючи заявнику скаргу на дії та рішення органів державної виконавчої служби правильно вказав на те, що до компетенції судів апеляційної інстанції відноситься перегляд судових рішень прийнятих судом першої інстанції за результатами розгляду будь-то цивільних справ, кримінальних справ, скарг або заяв даної категорії, а тому подана скарга підлягає поверненню для подання до належного суду.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київстар» залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
А. І. Грушицький
І. М. Фаловська