Провадження № 22ц/812/861/19 Доповідач в апеляційній інстанції Галущенко О.І.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 травня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого: Галущенка О.І.,

суддів: Лисенка П.П.,

Серебрякової Т.В.,

із секретарем

судового засідання: Лівшенком О.С.

з участю:

відповідачки Єремєєвої ОСОБА_1 Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2017 року, постановлену під головуванням судді Чулупа О.С. о 13 годині 24 хвилин в приміщенні цього суду по справі

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановила:

27 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позивач посилалась на те, що у період з березня 2007 року по січень 2015 року нею було передано в позику ОСОБА_4 грошові кошти загальною сумою 538 684 грн. 52 коп. При цьому остання зобов`язувалась залишити ОСОБА_3 у спадок квартиру АДРЕСА_1 або повернути грошові кошти на першу вимогу позикодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Після її смерті за заявою ОСОБА_2 , яка є племінницею померлої, Шостою Київською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа щодо майна ОСОБА_4

09 серпня 2016 року позивачка направила до нотаріальної контори заяву-вимогу, в якій міститься вимога до ОСОБА_2 , як спадкоємиці майна ОСОБА_5 , про повернення боргу.

Посилаючись на неповернення боргу відповідачкою, ОСОБА_3 просила про стягнення на її користь 538 684 грн. 52 коп. в порядку статей 1281-1282 ЦК України.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2017 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі №757/52723/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заяви про скасування заповіту недійсною та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення норм процесуального права в частині обґрунтування судом підстав зупинення провадження, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки, дослідивши матеріали заяви і перевіривши зазначені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення спору про визнання заяви про скасування заповіту недійсною та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом має значення для правильного вирішення спору про стягнення боргу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 201 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України в редакції 2004 року підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи підставою пред`явлення ОСОБА_3 позову до ОСОБА_2 , як спадкоємиці ОСОБА_4 , є невиконані боргові зобов`язання останньої.

Предметом позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсною заяви про скасування заповіту та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування є вирішення питання про наявність підстав для спадкування квартири за заповітом, що не має преюдиційного значення для вирішення спору про стягнення боргу.

Проте суд у порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року, зазначивши іншу цивільну справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_3 обґрунтовувала свої вимоги, та можливість встановлення підстав для стягнення боргу з ОСОБА_2

До того ж, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що зупинення провадження до набрання законної сили рішенням по іншій цивільній справі, порушує вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи (справа надійшла до суду першої інстанції 27 жовтня 2016 року, провадження у справі відкрито 31 жовтня 2016 року, провадження у справі зупинено 15 вересня 2017 року). Зупинивши провадження у справі, суд не врахував право сторін на розумні строки розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції формально розглянув клопотання позивачки про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, оскільки судом порушено норми процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1ст. 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2017 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.І. Галущенко

Судді П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 24 травня 2019 року.