Провадження 2/127/5271/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Константинова А.К.
позов зареєстрований судом 04.12.2018 року і мотивований тим, що 10.04.2013 року ТзОВ «ПоршеМобіліті» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № 50008496, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 100 690,38 грн., що станом на дату укладення договору еквівалентно 12 363,75 доларам США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки Volkswagenмоделі РоlоSеdаn, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, 2013 року випуску. Відповідач зобов`язався повернути кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до договору та згідно з графіком погашення кредиту, що становить невід`ємну частину договору. Розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку.
Виконання зобов`язання за договором забезпечується заставою на підставі укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу № 50008496 від 16.04.2013 року, за яким у заставу було передано автомобіль марки Volkswagen моделі РоlоSеdаn, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, 2013 року випуску.
Згідно з п.1.4.2, п.2.4, 2.5 умов кредитування повернення кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку , виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30 на 360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому, умовно в році 360 днів) відповідно до графіку погашення кредиту.
Відповідно до п.3.2.1 умов кредитування. У випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач у вересні 2015 року звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про звернення стягнення на предмет застави.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2017 року у справі № 127/20704/15-ц за позовом ТОВ «ПоршеМобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки Volkswagen моделі РоlоSеdаn, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, 2013 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом його вилучення на користь ТзОВ «ПоршеМобіліті» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору № 50008496 від 10.04.2013 року на загальну суму 354 104,23 грн., яка складається з загальної суми заборгованості за кредитом розміром 268 798,50 грн., штрафу в розмірі 36 925,22 грн., пені в розмірі 1 028,14 грн., 3% річних в розмірі 12 023,12 грн., втрат від інфляції у розмірі 2 896,34 грн., збитків у розмірі 32 432,91 грн. та подальшого його продажу його з публічних торгів на умовах, визначених у п.5.4 договору застави транспортного засобу № 50008496 від 16.04.2013 року для задоволення вимог ТзОВ «ПоршеМобіліті». Стягнуто пропорційно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ПоршеМобіліті» судовий збір в розмірі 5 999,85 грн. та 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

Дана заборгованість на момент звернення з позовною заявою до суду складалась з:

- 5 493,67 грн. - загальної суми невиконаних грошових зобов`язань відповідача за несплаченими щомісячними платежами за грудень 2014 року та за січень 2015 року;

- 222 700,89 грн. - суми кредиту за договором, за виключенням заборгованості протягом грудня 2014 року та січня 2015 року, яка підлягала поверненню і становила еквівалент 8 709,46 доларів США (рядок 21 Графіку погашення кредиту), відповідно до обмінного курсу валют - 25570 грн./доларів США ПАТ «КредіАгріколь Банк» (чинного станом на день підготовки заяви про збільшення позовних вимог);

- 40 603,94 грн. - плати за користування кредитом за період з 01.02.2015 року по 24.11.2016 року;

- 36 925,22 грн. - загальної суми штрафних санкцій за договором за порушення відповідачем п.п. 8.2, 8.3, 8.4 договору.

- 1 028,14 грн. - пені;

- 12 023,12 грн. - 3% річних;

- 2 896,34 грн. - втрат від інфляції;

- 32 432,91 грн - збитків.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, збитків, завданих позивачеві відповідачем, штрафу, пені, інфляційних та 3% річних, яку суд визначив у справі № 127/20704/15-ц складала: 268 798,50 + 36 925,22 + 1 028,14 + 12 023,12 + 2 896,34 + 32 432,91 = 354 104,23 грн.

26.06.2017 року старшим державним виконавцем Літинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області було відкрито виконавче провадження № 54202858. Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки Volkswagen моделі РоlоSеdаn, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, 2013 року випуску.

В процесі здійснення даного виконавчого провадження було звернуто стягнення на предмет застави та 19.08.2017 року на рахунок позивача перераховано 178 109,01 грн. Однак, отриманих коштів було недостатньо для погашення заборгованості за кредитним договором (354 104,23 - 178 109,01 = 175 995,22 грн.).

Згідно з умовами кредитного договору № 50008496 від 10.04.2013 року процентна ставка становить 9,9%.

У справі № 127/20704/15-ц проценти за користування кредитними коштами були розраховані за період з 01.02.2015 року по 24.11.2016 року.

Оскільки кошти внаслідок реалізації предмета застави були отримані позивачем 19.08.2017 року, позивач нарахував проценти за користування кредитними коштами з 25.11.2016 року по 18.08.2017 року. Оскільки за період з 25.11.2016 року по 18.08.2017 року сума кредиту, яка підлягала сплаті, становила 222 700,89 грн, кількість днів прострочення сплати суми кредиту становить (25.11.2016 року - 18.08.2017 року) 267 днів, розмір процентів за користування кредитними коштами позивач розрахував наступним чином: 222 700,89 х 9,9% х 267 : 360 = 16 351,81 грн.

Крім того, враховуючи розмір заборгованості після реалізації предмета застави - 175 995,23 грн. позивач нараховував проценти за користування кредитними коштами з 19.08.2017 року по 11.09.2018 року за 389 днів із розрахунку 9,9% річних - 18 827,09 грн. (175 995,22 х 9,9% х 387 : 360= 18 827,09 грн.)

На думку позивача, загальна сума основного боргу відповідача за кредитним договором на дату написання даної позовної заяви складає: 175 995,22 + 16 351,81 грн. + 18 827,09 = 211 174,12 грн.

Також позивач вважає, що відповідач зобов`язаний нести відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання згідно із ст. 625 ЦК України.

3% річних за 389 днів прострочення сплати зобов`язання на суму 175 995,22 грн. з 19.08.2017 року по 11.09.2018 року становить 5 627,03 грн.

Інфляційні втрати від інфляційних процесів за період з 19.08.2017 року по 11.09.2018 року на суму прострочення 175 995,22 грн., при сукупному індексі інфляції - 1,090, становлять 15 839,57 грн.

Розрахунок судових витрат позивача: 3 489,61 грн.- судовий збір (квитанція про сплату від 20.09.2018 року) та 6 000 грн. - витрати на правничу допомогу (акт наданих послуг від 28.09.2018 року до договору про надання правової допомоги від 12.03.2018 року та платіжне доручення від 03.10.2018 року)

Відповідно до ст..ст. 625, 1048, 1054 ЦК України представник позивача Андрейків О.В. просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПоршеМобіліті» основну суму заборгованості за кредитним договором - 211 174,12 грн., 3% річних - 5 627,03 грн. інфляційні - 15 839,57 грн., а загалом - 232 640,72 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник позивача - адвокат Андрейків О.В. не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності, зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

В судові засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не з`являлась, причини неявок суду не повідомляла, відзиву на позов, заяв про розгляд справи у її відсутність не подавала. В судовому засіданні 09.04.2019 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала письмове клопотання про закриття провадження у даній справі, яке приєднано до матеріалів справи. Пояснила, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2017 року у справі № 127/20704/15-ц звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 50008496 від 10.04.2013 року на загальну суму 354 104,23 грн. та подальшого продажу його з публічних торгів. Дане рішення суду було звернуто до примусового виконання, проведені електронні торги, на яких заставне майно за 207 000 грн. придбано іншою особою. Наголошувала на неможливості подвійного стягнення боргу з відповідача (а.с. 85). В судове засідання 24.05.2019 року представник відповідача також не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена під розписку (а.с. 108). Поважні причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи те, що відповідач і представник не з`явились в судове засідання повторно і причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подали, проте представник позивача в заяві повідомив, що не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважав можливим провести заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 223,280 ЦПК України.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

10.12.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі (а.с. 38).

06.03.2019 року закрите підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 78).

09.04.2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про закриття провадження у справі відмовлено (а.с. 106,107).

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 10.04.2013 року ТзОВ «ПоршеМобіліті» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № 50008496, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 100 690,38 грн., що станом на дату укладення договору еквівалентно 12 363,75 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки Volkswagen моделі РоlоSеdаn, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, 2013 року випуску. ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до договору та згідно з графіком погашення кредиту, що становить невід`ємну частину договору. Розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку.

Виконання зобов`язання за договором забезпечується заставою на підставі укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу № 50008496 від 16.04.2013 року, за яким у заставу було передано автомобіль марки Volkswagen моделі РоlоSеdаn, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, 2013 року випуску.

Згідно з п.1.4.2, п.2.4, 2.5 умов кредитування повернення кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30 на 360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому, умовно в році 360 днів) відповідно до графіку погашення кредиту.

Відповідно до п.3.2.1 умов кредитування. У випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач у вересні 2015 року позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про звернення стягнення на предмет застави, таким чином визнав, що термін повернення кредитну настав.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2017 року у справі № 127/20704/15-ц за позовом ТОВ «ПоршеМобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки Volkswagen моделі РоlоSеdаn, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, 2013 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом його вилучення на користь ТзОВ «ПоршеМобіліті» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору № 50008496 від 10.04.2013 року на загальну суму 354 104,23 грн., яка складається з загальної суми заборгованості за кредитом розміром 268 798,50 грн., штрафу в розмірі 36 925,22 грн., пені в розмірі 1 028,14 грн., 3% річних в розмірі 12 023,12 грн., втрат від інфляції у розмірі 2 896,34 грн., збитків у розмірі 32 432,91 грн. та подальшого його продажу його з публічних торгів на умовах, визначених у п.5.4 договору застави транспортного засобу № 50008496 від 16.04.2013 року для задоволення вимог ТзОВ «ПоршеМобіліті». Стягнуто пропорційно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ПоршеМобіліті» судовий збір в розмірі 5 999,85 грн. та 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно розрахунку боргу заборгованість, що стягнута за рішенням суду, складалась з:

- 5 493,67 грн. - загальної суми невиконаних грошових зобов`язань відповідача за несплаченими щомісячними платежами за грудень 2014 року та за січень 2015 року;

- 222 700,89 грн. - суми кредиту за договором, за виключенням заборгованості протягом грудня 2014 року та січня 2015 року, яка підлягала поверненню і становила еквівалент 8 709,46 доларів США (рядок 21 Графіку погашення кредиту), відповідно до обмінного курсу валют - 25570 грн./доларів США ПАТ «КредіАгріколь Банк» (чинного станом на день підготовки заяви про збільшення позовних вимог);

- 40 603,94 грн. - плати за користування кредитом за період з 01.02.2015 року по 24.11.2016 року.

- 36 925,22 грн. - загальної суми штрафних санкцій за договором за порушення відповідачем п.п. 8.2, 8.3, 8.4 договору.

- 1 028,14 грн. - пені;

- 12 023,12 грн. - 3% річних;

- 2 896,34 грн. - втрат від інфляції;

- 32 432,91 грн. - збитків.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на погашення якої звернуто стягнення на предмет застави у справі № 127/20704/15-ц складала: 268 798,50 + 36 925,22 + 1 028,14 + 12 023,12 + 2 896,34 + 32 432,91 = 354 104,23 грн.

26.06.2017 року старшим державним виконавцем Літинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області було відкрито виконавче провадження № 54202858. Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки Volkswagen моделі РоlоSеdаn, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, 2013 року випуску.

В процесі здійснення даного виконавчого провадження було звернуто стягнення на предмет застави та 19.08.2017 року на рахунок позивача перераховано 178 109,01 грн. (а.с. 23).

Непогашеною залишилась заборгованість на суму 175 995,22 грн. (354 104,23 - 178 109,01 = 175 995,22 грн.).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що оскільки за період з 25.11.2016 року по 18.08.2017 року сума кредиту, що підлягала до сплати, становила 222 700,89 грн., заборгованість по процентам із розрахунку 9,9% річних становить 16 351,81 грн. За період з 19.08.2017 року до 11.09.2018 року і після отримання коштів внаслідок реалізації застави заборгованість за кредитним договором становила 175 995,22 грн., тому проценти по договору за цей період складають 18 827,09 грн. На підставі ст. 625 ЦК України і враховуючи непогашену заборгованість в сумі 175 995,22 грн., 3% річних за період з 19.08.2017 року до 11.09.2018 року становлять 5 627,03 грн., а втрати від інфляції - 15 839,57 грн.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Так, згідно з умовами кредитного договору № 50008496 від 10.04.2013 року процентна ставка становить 9,9% річних. Кредит надавався на строк 60 місяців, тобто до 10.04.2018 року.

Звернувшись до суду з позовом в липні 2015 року про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості в сумі 354 104,23 грн., позивач - ТОВ «Порше Мобіліті» змінило строк виконання зобов`язання.

Проценти за користування кредитом до 24.11.2016 року були визначені на підставі рішення суду від 11.05.2017 року у справі № 127/20704/15-ц.

04.07.2018 року при розгляді справи № 310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду, керуючись принципом правової визначеності, відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-1206цс15. Зазначеною постановою було розтлумачено положення ЦК України таким чином, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. Також не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій і процентів, передбачених умовами договору та ЦК України.

Велика Палата ВС вважає, що, звертаючись із першим позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки для дострокового стягнення у повному обсязі за кредитним договором тіла кредиту, заборгованості за процентами та пені, кредитор змінив умови кредитного договору щодо строку його дії, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно на погашення такої заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Тобто, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення), яке боржник не виконав у повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Враховуючи наведені норми Закону, а також висновки Великої Палати Верховного Суду в Постановах від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, суд вважає, що ТОВ «Порше Мобіліті» після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту втратило право на нарахування процентів, передбачених кредитним договором. Права кредитора підлягають захисту відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме, кредитор отримує право нараховувати 3% річних від простроченої суми кредиту та інфляційні втрати.

Таким чином, суд вважає безпідставним обґрунтування позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом за період з 25.11.2016 року до 18.08.2017 року і за період з 19.08.2017 року до 11.09.2018 року, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 16.05.2018 року при розгляді справи № № 459/3560/15-ц роз`яснив, що стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

При обґрунтуванні позовних вимог щодо стягнення 3% річних і інфляційних позивач зазначив, що сума боргу, на яку нараховується дана компенсаційна виплата, становить 175 995,22 грн., і розрахована позивачем за період з 19.08.2017 року (дата зарахування коштів на рахунок позивача в зв`язку з продажем заставного майна) до 11.09.2018 року.

Проте, суд враховує, що позивачем не надано доказів того, яка сума заборгованості по тілу кредиту, по відсоткам, по штрафним санкціям тощо була погашена за рахунок продажу заставного майна і з яких складових складається заборгованість в розмірі 175 995,22 грн.

В позові лише вказано, що від загальної суми боргу по рішенню суду - 354 104,23 грн. віднімається сума коштів, отриманих після реалізації предмета застави - 178 109,01 грн., і залишок боргу - 175 995,22 грн.

Разом з тим, заборгованість, яка була визначена судом у справі № 127/20704/15-ц в сумі 354 104,23 грн., складалась з загальної суми невиконаних грошових зобов`язань відповідача за несплаченими щомісячними платежами за грудень 2014 року та за січень 2015 року, суми кредиту за договором, за виключенням заборгованості протягом грудня 2014 року та січня 2015 року, плати за користування кредитом за період з 01.02.2015 року по 24.11.2016 року, загальної суми штрафних санкцій за договором за порушення відповідачем п.п. 8.2, 8.3, 8.4 договору, пені, 3% річних, втрат від інфляції, збитків.

Суд враховує, що за своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 11 ЦК рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі, як установлено, наприклад, ч. 4 ст. 36, ст.ст. 43, 46, ч. 3 ст. 334, ч. 3 ст. 653 ЦК.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Рішення суду від 11.05.2017 року, яким було стягнуто основну заборгованість, а також штрафні санкції, пеню, збитки, 3% річних, втрати від інфляції, лише підтвердило зобов`язання ОСОБА_1 . На підставі рішення в частині стягнення штрафних санкцій, пені, збитків, 3% річних, втрат від інфляції не виникло грошове зобов`язання в розумінні ст.ст. 11, 625 ЦК України, тому нарахування позивачем компенсаційної виплати у виді 3% річних і інфляції в зв`язку з невиконанням рішення суду в частині штрафних санкцій пені, збитків, 3% річних, втрат від інфляції є безпідставним.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач мав би право на нарахування 3% річних та інфляційних на суму основного боргу, проте не подав доказів, яка сума основного боргу залишилась не погашеною після звернення стягнення на предмет застави.

В судові засідання представник позивача не з`являвся і подав клопотання про розгляд справи у його відсутність на підставі доказів, що є в матеріалах справи.

Тому у суду відсутня можливість встановлення суми основного боргу та самостійного обрахунку 3% річних та інфляції на суму основного боргу.

Також виходячи з наведених обставин немає підстав для повторного стягнення 175 995,22 грн., оскільки позивачем не надано розрахунок складових даної суми, яку він вважає боргом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджуютьзаявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ст. 77 ЦПК України).

Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 526, 629, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Суддя: