11.06.2019 Справа № 150/196/19
Провадження по справі №2/150/199/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Суперсона С.П.,

за участі:секретаря Дудки А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чернівецького районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Головуючим у справі суддею Суперсоном С.П. заявлено самовідвід, ґрунтуючись на наступних підставах.

Як встановлено із матеріалів судової справи, предметом спору є заповіт, вчинений від імені ОСОБА_3 , 13.11.2014 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. При цьому, в обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Суперсоном О.П. 24.01.2018 посвідчено заповіт, що вчинено від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 На підставі вказаного заповіту, 06.09.2018 приватним нотаріусом було видано позивачеві свідоцтво про право на спадщину.

Приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Суперсон О.П., яким було посвідчено зазначений заповіт та видано відповідне свідоцтво про право на спадщину являється головуючому у справі судді близьким родичем (рідним братом).

Зазначені обставини відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України виключають участь головуючого судді у розгляді даної цивільної справи.

У відповідності з положеннями ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначив, що Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Таким чином, можна стверджувати, що «судом, встановленим законом» (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.

Зазначене узгоджується також з положеннями ст.39 ЦПК України, згідно якої, за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Враховуючи доводи поданої заяви про самовідвід судді, з огляду на положення п. 5 ч.1 ст.36 ЦПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини суд вбачає підстави для відводу.

Відповідно до ч.1 ст.25 ЦПК України у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст. 36-41, 353ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задоволити заяву про самовідвід головуючого судді Суперсона С.П. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним для здійснення повторного автоматизованого розподілу без участі судді Суперсона С.П. в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН