ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року

м.Суми

Справа №592/18382/18

Номер провадження 22-ц/816/3039/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

представників позивача Сумської міської ради - Кальченка Ігоря Володимировича та Чайченка Олега Володимировича , представника особи, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про її права та обов`язки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2018 року в складі судді Катрич О.М., постановленої у м. Суми,

в с т а н о в и в:

05 грудня 2018 року Сумська міська рада звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій просила суд заборонити ОСОБА_4 , фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 та будь-яким іншим підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам підприємницької діяльності та громадянам здійснювати будівництво, в тому числі нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт будівель і споруд на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0,0600 га, за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 31 серпня 2011 року на підставі рішення Сумської міської ради від 22 червня 2011 року за № 619-МР «Про припинення та перехід прав користування земельними ділянками» між Сумською міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 був укладений договір оренди земельної ділянки з цільовим використанням - землі житлової та громадської забудови, площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 22 червня 2016 року, яка надавалась під розміщеною тимчасовою спорудою.

На підставі рішення Сумської міської ради від 07 червня 2016 року за № 873-МР «Про поновлення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 договору оренди земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 » 02 липня 2017 року між Сумською міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до 23 червня 2021 року.

03 жовтня 2013 року Управлінням містобудування та земельних відносин Сумської міської ради були надані фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 містобудівні умови та обмеження за № 959/11.01-15 для забудови вказаної земельної ділянки.

Разом з тим, як вказав заявник, за результатами перевірок Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради та Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради було виявлено, що земельна ділянка огороджена металевим парканом, а орієнтовна площа цієї земельної ділянки, на якій знаходиться огорожа, становить 0,0805 га, що на 0,0205 га більше, ніж надано в оренду.

Посилаючись на обставини того, що будівництво за вищевказаною адресою створює перешкоди та перепони для користування земельною ділянкою загального користування мешканцям м. Суми, так як огорожа незаконно встановлена на тротуарі по АДРЕСА_1, а частина відповідної огорожі знаходиться на території КУ Сумська гімназія № 1, де встановлені ворота, тобто, враховуючи факт самовільного зайняття вказаними особами земельних ділянок, а також те, що продовження будівництва без огорожі є неможливим, оскільки це створить серйозну небезпеку для життя та здоров`я інших осіб, заявник вважав, що будівництво за адресою: АДРЕСА_1 має бути зупинено.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2018 року заяву Сумської міської ради про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_4 та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 здійснювати будівництво, в тому числі нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт будівель і споруд на земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.

Вказану ухвалу суду фізична особа - підприємець ОСОБА_2, як особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про його права та обов`язки, оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Сумської міської ради про забезпечення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції вирішив питання про права, свободи, інтереси та обов`язки фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , так як останній є співвласником частини нежитлового приміщення - будівлі квіткового павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому та його дружині ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Крім того, з огляду на те, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2 здійснює фінансування проведення робіт з реконструкції нежитлового приміщення, тому неможливість завершення робіт в строк у зв`язку з постановленням судом першої інстанції оскаржуваної ухвали свідчить про неможливість приступити до використання належних йому приміщень для ведення підприємницької діяльності і неможливість отримувати прибуток.

Щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали суду, то як зазначено в апеляційній скарзі, позивачі визначили предметом позову зовсім інше право, яке підлягає захисту, а саме: право користування земельною ділянкою, площею 0,00205 га, за адресою: АДРЕСА_1 , землекористувачем якої є комунальна установа Сумська гімназія № 1, та спонукання відповідачів виконати умови договору оренди земельної ділянки від 02 липня 2016 року, яке є відмінним від того, що визначив суд в ухвалі про забезпечення позову, тому, на думку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , суд першої інстанції неправильно визначив захід забезпечення позову, так як встановив вид забезпечення позову, який не стосується предмета поданого позову. Крім того, заявник вважає, що матеріали справи не містять даних про те, що будівництво здійснюється на самовільно захопленій, як вказав позивач, земельній ділянці площею 0,00205 га, у зв`язку з чим стверджує, що оскаржуваною ухвалою суд незаконно обмежив відповідачів у здійсненні ними господарської діяльності на земельній ділянці, якою вони користуються на законних підставах. Також, на думку заявника, достатнім заходом забезпечення позову, який не перешкоджав би відповідачам займатися господарською діяльністю і у майбутньому забезпечив би виконання ухваленого у справі рішення, було б встановлення судом заборони здійснювати будівництво на земельній ділянці площею 0,00205 га, яку позивачі вважають самовільно захопленою. В апеляційній скарзі також йдеться і про те, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. При цьому, на думку заявника, забезпечуючи позов шляхом накладення заборони здійснювати будівництво, суд першої інстанції перебрав на себе функції органу державного архітектурно-будівельного контролю, який при виконанні своїх безпосередніх функцій не виявив порушень з боку ОСОБА_4 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 . Заявник в апеляційній скарзі посилається також на те, що суд першої інстанції, забезпечивши позов, фактично вирішив спір по суті. Крім того, суд створив передумови для заподіяння відповідачам значної майнової шкоди у виді простою, оскільки встановлені заборони прямо перешкоджають їх господарській діяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач Сумська міська рада вказала на те, що ухвала суду про зупинення будівництва на спірній земельній ділянці є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , тобто особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги та пояснення представників Сумської міської ради Чайченка О.В. та Кальченка І . В . про залишення оскарженої ухвали суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, яка була подана до пред`явлення позову, Сумська міська рада посилалась на те, що відповідачі встановили огорожу на частині земельної ділянки, яка ними не орендована. При цьому, в заяві зазначено, що огорожа встановлювалась у зв`язку з проведенням будівельних робіт, так як їх проведення без облаштування цієї огорожі заборонено, тому, як вважає позивач, таке будівництво до вирішення справи по суті заявлених вимог має бути припинено шляхом встановлення відповідної заборони продовжувати будівельні роботи.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 3 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Як вбачається з доданих до апеляційної скарги письмових документів, апелянт ОСОБА_2 з 09 вересня 1995 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4

Відповідно до укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу від 07 грудня 2016 року остання купила 1/2 частку нежитлового приміщення - будівлю квіткового павільйону під літ. А, загальною площею 189,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташованого на земельній ділянці, загальною площею 0,06 га, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Як вбачаться з свідоцтв про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, і відповідач ОСОБА_4 , і апелянт ОСОБА_2 зареєстровані як фізичні особи-підприємці.

03 квітня 2017 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір співробітництва, відповідно до умов якого сторони цього договору домовилися з`єднати свої вклади та спільними зусиллями, шляхом виконання всіх необхідних фактичних та юридично значимих дій, без створення юридичної особи здійснити реконструкцію нежитлового приміщення - квіткового павільйону площею 189,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виходячи з умов того договору, реконструкція об`єкту має здійснюватись на земельній ділянці по АДРЕСА_1 площею 0,06 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), право оренди якої належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 . відповідно до договору оренди земельної ділянки від 02 липня 2016 року, укладеного з Сумською міською радою на підставі рішення Сумської міської ради від 07 червня 2016 року за № 873-МР.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що постановивши ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції вирішив питання про права, інтереси та обов`язки апелянта фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , у зв`язку з чим останній має право оскаржити в апеляційному порядку вказану ухвалу суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

При цьому, виходячи з частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як вбачається з матеріалів справи, 11 грудня 2018 року Сумська міська рада та Комунальна установа Сумська гімназія № 1 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , третя особа: Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, в якій просили:

1) зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,00205 га за адресою: АДРЕСА_2 , землекористувачем якої є комунальна установа Сумська гімназія № 1, м. Суми, Сумської області, яка межує з орендованою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 земельною ділянкою за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_1 та розташована ззовні вздовж межі Б - В на кадастровому плані земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 на відрізках з послідовністю 25,92; 4; 13,08; 5,17; 4; 4,83, шляхом демонтажу огорожі, яка огороджує самовільно зайняту земельну ділянку;

2) заборонити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без письмової згоди Сумської міської ради будувати, у тому числі здійснювати нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт, будівель і споруд на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в орендному користуванні на підставі договору оренди земельної ділянки від 02 липня 2016 року, право оренди на яку зареєстровано 08 липня 2016 року у Державному земельному кадастрі та 08.07.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

Вказані обставини встановлені ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 грудня 2018 року у даній справі, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду від 31 січня 2019 року.

Таким чином, встановлено, що між сторонами виник спір і предметом судового розгляду у даній цивільній справі є відповідність розпочатого відповідачами будівництва (реконструкції) містобудівному законодавству, що розташоване на належній територіальній громаді м. Суми земельній ділянці, яка ними орендується. Зокрема, на думку заявника, відповідачі встановили огорожу на частині земельної ділянки, яка ними не орендована. При цьому, оскільки причиною встановлення огорожі є будівельні роботи, проведення яких без облаштування цієї огорожі заборонено, тому таке будівництво до вирішення справи по суті заявлених вимог має бути припинено шляхом встановлення відповідної заборони продовжувати будівельні роботи, що і було зроблено судом першої інстанції шляхом постановлення ухвали про забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обраний позивачами вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, а необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень статей 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти певні дії, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що не забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, посилання в апеляційній скарзі на те, що предметом заявлених позовних вимог є інше право користування земельною ділянкою з боку землекористувача Комунальної установи Сумська гімназія № 1 не заслуговують на увагу колегії суддів, адже матеріалами справи доведено, що предметом судового розгляду у даній цивільній справі є відповідність розпочатого відповідачами будівництва (реконструкції) квіткового павільйону вимогам містобудівного законодавства, так як на думку позивачів, відповідачі самовільно зайняли землі Сумської міської ради, частина з яких знаходиться в постійному користуванні КУ Сумська гімназія № 1.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містять доказів щодо того, що будівництво здійснюється саме на самовільно захопленій відповідачами земельній ділянці також не заслуговує на увагу колегії суддів, адже вказане питання є предметом судового розгляду по суті. До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що у заяві про забезпечення позову позивачі стверджували про розміщення відповідачами на самовільно зайнятій земельній ділянці огорожі, а не про сам факт будівництва, а тому, посилаючись на те, що продовження будівництва без огорожі є неможливим, так як створить небезпеку для інших осіб, позивачі просили суд вжити заходи забезпечення позову. У зв`язку із зазначеним, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будівництво саме на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 0,00205 га.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги і про те, що забезпечивши позов шляхом заборони здійснювати будівництво, суд першої інстанції перебрав на себе функції органу державного архітектурно-будівельного контролю, так як вказаний судом вид забезпечення позову відповідає вимогам пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, забезпечивши позов, фактично вирішив спір по суті, то колегія суддів вважає їх помилковими з огляду на те, що предметом заявлених позовних вимог є звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

До доводів апеляційної скарги про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову перешкоджають апелянту здійснювати господарську діяльність, то до них колегія суддів відноситься критично з огляду на те, що сам апелянт в апеляційній скарзі підтвердив факт того, що ще до моменту забезпечення позову було збудовано частину підвального поверху нежитлового приміщення, який частково накритий перекриттям, тобто, що ще до постановлення судом ухвали про забезпечення позову апелянт не здійснював господарську діяльність, в тому числі, на спірній земельній ділянці.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на обставини того, що відповідно до доданої до апеляційної скарги виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців даними про основний вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 вказана роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, відповідно, - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 352; 374 ч.1 п.1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко