Справа № 626/2002/18
Провадження № 2/626/47/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

28.02.2019 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої - судді Рибальченко І.Г.

за участі секретаря Скачко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" (далі АТ КБ "Приватбанк") до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Красноградського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором б/н від 15.10.2013 року, який було укладено між ОСОБА_3 та позивачем.

Позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" обґрунтовує тим, що 15.10.2013 року ОСОБА_3 з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк", ідентифікувався та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору № б/н від 15.10.2013 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

14.10.2015 року ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем померлого є його донька ОСОБА_2, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно повідомлення Красноградської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу №2/2018 на підставі претензії кредитора ПАТ КБ "ПриватБанк".

ОСОБА_2 було направлено ПАТ КБ "ПриватБанк" лист-претензію від 08.06.2018 року щодо сплати заборгованості за кредитним договором, що був укладений ОСОБА_3, в сумі 10714,33 грн. На час розгляду справи заборгованість за договором не сплачена.

АТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 15.10.2013 року у сумі 10714,33 грн. та судові витрати по справі.

Від відповідача ОСОБА_2 03.10.2018 року до суду було направлено відзив. В якому вона позовні вимоги банку не визнала, оскільки на момент смерті батька ОСОБА_3 , з 03.09.2013 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відміткою в паспорті. До нотаріальної контори з питань отримання спадщини не зверталась, заяви про прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України протягом 6 місяців нею не подавались, а тому вважає себе такою, що не прийняла спадщини, а позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" необґрунтованими та безпідставними.

19.11.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив у якій АТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що спадкоємець відповідає за зобовязаннями спадкодавця. У даному випадку спадкоємцем який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2 Крім того, згідно наданих документів, відповідач зареєстрована за адресою, яка співпадає з адресою померлого ОСОБА_3: Харківська область, Красноградський район, с.Піщанка, вул.Піщана, б.1. На їх думку ОСОБА_2 є такою, що прийняла спадщину, оскільки не зверталася до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини і вважається такою, що прийняла спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобовязання померлого ОСОБА_3 З цих підстав позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

В судове засідання представник позивача не зявився, відповідно до поданої заяви просили розглядати справу без їх участі, позов підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували.

ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" не визнає, оскільки у померлого батька ОСОБА_3 не було спадкого майна і спадщину вона не приймала, в підтвердження чого надала довідку з Реєстру речових прав. Слухання справи просила проводити без її участі.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено, що 15.10.2013 року ОСОБА_3, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ "Приватбанк", отримав кредитну картку, відповідно до тарифів якої банк надав кредит в сумі 11000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, ОСОБА_3 свої зобовязання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти з відсотками позивачу, в результаті чого за ним утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 10714,33 грн.

При цьому, судом встановлено, що 14.10.2015 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією ухвали Красноградського районного суду Харківської області від 03.11.2016 року

Відповідно до ч. 1ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що відповідач у даній справі, ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, померлого 14.10.2015 року, а відсутність свідоцтва про прийняття спадщини не звільняє спадкоємця від виконання обовязків щодо повернення кредиту, у звязку з чим, вона повинна виконати боргові зобовязання померлого, як його спадкоємець.

Разом з тим, з відповіді Красноградської державної нотаріальної контори від 22.01.2019 року за вих. № 15/01-16 вбачається, що після смерті ОСОБА_3, померлого 14.10.2015 року, була заведена спадкова справа №2/2018 на підставі претензії кридитора ПАТ КБ"ПриватБанк". З питань отримання свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно до Красноградської державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

Позивачем не надано до суду доказів наявності спадкової маси після смерті ОСОБА_3, тобто належності йому на праві власності рухомого або нерухомого майна, а також не надано доказів, що підтверджують прийняття відповідачем спадщини після померлого.

Відповідач ОСОБА_2 долучила докази, які свідчать про те, що на момент смерті батька 14.10.2015 року вона проживала та була зареєстрована за адресою: м.Харків, пр.-т 50-річчя ВЛКСМ, б.50, гуртожиток, що підтверджується копією її паспорта. За адресою с.Піщанка. вул.Піщана, б.1, Красноградського району, ОСОБА_2 зареєструвалась 04.05.2017 року.

Крім того, відповідачем долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та ін.., з якої вбачається, що у ОСОБА_3 відсутнє будь-яке майно, яким можливо було б задовольнити вимоги кредитора.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Як передбачено ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відповідач або інші особи, повязані родинним звязком з особою померлого, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідачем не визнаний факт проживання зі спадкодавцем на день смерті та факт прийняття спадщини з посиланням на відсутність спадкового майна.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В свою чергу, позивачем не доведено наявності та обсягу спадкового майна, що залишилось після смерті позичальника ОСОБА_3, за рахунок якого відповідач, якого позивач вважає спадкоємцем, в порядку ст.1282 ЦК України, мав би задовольнити вимоги кредитора. Більш того, позивачем не тільки не надано суду відповідних доказів належності померлому ОСОБА_3 на день смерті рухомого та/або нерухомого майна, а й не зазначено про існування такого майна в натурі, тобто з індивідуальним визначенням обєктів цивільних прав, з чого суд робить висновок про те, що доведення АТ КБ "ПриватБанк" своїх вимог ґрунтується на припущенні належності померлому позичальнику якогось майна та наявності спадкоєців.

Як вказано в ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Виходячи із загальних засад цивільного судочинства, принципів змагальності та диспозитивності, ПАТ КБ "ПриватБанк" на підтвердження вимог позову обмежився доданими до позовної заяви фотокопіями анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, паспорта позичальника, паспорта відповідача, реєстру направлення вимоги кредитора, претензії кредитора, листа з відповіддю Красноградської державної нотаріальної контори, претензії спадкоємцю, Реєстру відправлення претензії спадкоємцю, Умов та правил надання банківських послуг, а також розрахунку заборгованості, тим самим самоусунувся від доведення своїх вимог належним чином.

Беручи до уваги недоведеність позовних вимог, відсутність доказів, які б дозволяли суду встановити належність померлому позичальнику майна, на яке можливо накласти стягнення та, відповідно, недоведеність факту прийняття спадщини відповідачем, заборону суду самостійно збирати докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог повністю.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду, відшкодуванню не підлягає.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст.76, 78, 81-84, 177, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства ОСОБА_1 банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судовий збір не відшкодовувати.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області шляхом подачі в 30 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя