КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 378/727/18 Головуючий у 1 інстанції: Гуртовенко Р.В.
провадження № 22-ц/824/6160/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року у складі судді Гуртовенка Р.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка по АДРЕСА_1 .

31 травня 2016 року позивачка виявила, що на вказаній земельній ділянці зрізано та вивезено чотири дерева породи ясен діаметром зрізу пеньків 35, 40, 90, 130 см.

На її звернення в поліцію вона отримала Висновок про результати розгляду її звернення від 02.06.2016 року, в якому вказано, що дерева зрізано і вивезено відповідачем, а питання нанесених збитків треба вирішувати в цивільному порядку.

Вартість збитків, спричинених внаслідок таких неправомірних дій відповідача становить 111 065 грн. та визначена нею відповідно до: існуючих таблиць визначення об`ємів деревини, створених для діаметрів дерев на висоті 1,3 м; таблиці визначення діаметру стовбурів спиляних дерев породи ясен відповідно до таблиці «Діаметр дерев на висоті грудей в корі в залежності від діаметра пня в корі, см» з Довідника майстра лісу, упорядники О .А .Ковбенко і Ю.М. Ковбенко, Харків, 2016 року (сторінка 234); сортиментних та товарних таблиць для таксації лісу на корені (стор.6), згідно якого ясен діаметром понад 68 см може бути лише першого та другого розрядів, для обрахунків нею взято другий розряд, а для діаметрів 28 см і 32 см - 4 розряд висот.

Таблиця кількості деревини спиляних дерев породи ясен створена відповідно до сортиментних та товарних таблиць для таксації лісу на корені (сторінки 94 і 96); формули Тюріна - за виданням Лісова таксація: Практикум для студентів спеціальності 7.130401. Львів: УкрДЛТУ, 2001р. (сторінка 26) (розподіл об`ємів ділової деревини на промислові сортаменти проведено за сортиментними та товарними таблицями для таксації лісу на корені (сторінка 117); підсумкового протоколу продажу лотів загального аукціону з продажу необробленої деревини проведеного товарною біржею «Київська агропромислова біржа» 08, 09 грудня 2016 р., результатів публічних торгів 30 листопада 2016 р. ресурс І кварталу 2017 року Вінницької товарної універсальної біржі та переліку проданих лотів на квартальних торгах заготівлі І кв. 2017 року від 06-07.12.2016 року Всеукраїнської лісової біржі, підсумкового протоколу продажу необробленої деревини ресурсу II кварталу 2018 року лісовими господарствами Київського обласного та по місту Києву Управління лісового та мисливського господарства на загальних аукціонних торгах, проведених товарною біржею «Київська агропромислова біржа» 26-27 лютого 2018 року, згідно яких складено таблицю визначення вартості спиляних дерев.

Позивачка просила суд з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача ОСОБА_2 завдані збитки в сумі 136 948 грн., та судовий збір у розмірі 3923 грн. 98 коп. До співвідповідачів по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вона ніяких претензій не має. Тому, вказаних осіб ухвалою суду було залучено до участі в справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 136 948 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 978 грн. 20 коп.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження фактів належності їй спірних чотирьох дерев на час їх зрізання та самовільного зрізання відповідачем цих дерев, відсутності належних доказів щодо дійсного розміру збитків.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Розумницької сільської ради від 23 серпня 1996 року №33 передано в приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,22 га для будівництва по АДРЕСА_1 , без зазначення номера будинку (т. 1 , а.с.45).

Рішенням Розумницької сільської ради від 23 серпня 1996 року №33 передано в приватну власність ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,85 га, з яких для будівництва - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га по АДРЕСА_1 , без зазначення номера будинку (т.1 а.с.188-189).

Рішенням Ставищенського районного суду від 25 вересня 2012 року, яке набрало законної сили 08.10.2012 року, за позивачем ОСОБА_1 визнано право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сестри ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_1 ( т.1, а.с.7).

Весною 2016 року сином позивача ОСОБА_8 виявлено, що на цій земельній ділянці зрізано і вивезено чотири дерева породи ясен, і при цьому сусід ОСОБА_9 повідомив йому, що дерева зрізано ОСОБА_2. З цього приводу дочка позивача - ОСОБА_10 , дізнавшись від своєї матері ОСОБА_1 про зрізані дерева, 31.05.2016 року повідомила поліцію (т.2. а.с.85).

На підставі звернення позивача в Ставищенське відділення поліції останньою проведено перевірку та складено висновок від 2 червня 2016 року, в якому зазначено, що між сторонами фактично виник спір щодо визначення межі їхніх земельних ділянок і встановити приналежність зрізаних дерев одному з них не прийшлося за можливе. Земельні ділянки не огороджені та не оброблені, на них ростуть бур`яни та багаторічні дерева, будинки перебувають у занедбаному стані (т.2, а.с.72-90).

Як вбачається з письмового пояснення ОСОБА_2 , наданої поліції, в листопаді місяці 2015 року він замовив робітників, які зрізали чотири дерева породи ясен та використав деревину на власні потреби. Дані дерева знаходилися на межі присадибної земельної ділянки його покійної тітки ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 та домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке успадкувала позивачка від своєї покійної сестри ОСОБА_7. За життя ОСОБА_6 говорила ОСОБА_2 , що вказані дерева належать їй (т.2, а.с.84). Факт зрізання дерев в кінці 2015 року підтвердила в письмовому поясненні поліції ОСОБА_11 (т.2, а.с.86).

19 жовтня 2016 року позивачка зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . До моменту реєстрації зазначена земельна ділянка перебувала у комунальній власності (т.1, а.с.8).

17 листопада 2016 року позивач зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку площею 0,7501 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.190).

Згідно з довідкою Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської

області від 28 липня 2016 року за №267 присадибна земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться у віданні Розумницької сільської ради (т.1, а.с.48).

Відповідно до довідок Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської

області від 8 лютого 2017 року №64 та від 06.03.2017 року №118 пеньки діаметром 35, 40, 90, 130 см від зрізаних дерев породи ясен знаходяться на належній ОСОБА_1 земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.9, 37).

Як вбачається з довідки Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області від 24 вересня 2018 року №02-26/297, відомості щодо породи пеньків дерев, їх вік, які виявлені по АДРЕСА_1 , в сільській раді відсутні. Межі земельних ділянок встановити неможливо через смерть колишніх землекористувачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.1, а.с.193).

За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.78 ЗК України (в редакції, яка діяла на день виникнення правовідносин) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.79 ЗК України (в редакції, яка діяла на день виникнення правовідносин) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

За ч.1 ст.79-1 ЗК України (в редакції, яка діяла на день виникнення правовідносин) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.109 ЗК України дерева, які стоять на межі суміжних земельних ділянок, а також плоди цих дерев належать власникам цих ділянок у рівних частинах. Кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі. Витрати на ліквідацію цих дерев покладаються на сусідів у рівних частинах. Сусід, який вимагає ліквідації дерев, які стоять на спільній межі, повинен один нести витрати на ліквідацію дерев, якщо інший сусід відмовляється від своїх прав на дерева.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.120 ЗК України (в редакції станом на 25 вересня 2012 року) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до положень ст.377 ЦК України та 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За ст.95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема: відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до заперечень відповідача він стверджує, що безпосередньо сам вищевказаних дерев не зрізав і дані дерева росли не на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ( т.1 , а.с.43-45, 186-187).

Згідно з матеріалами справи, позивачка на підтвердження факту зрізання відповідачем дерев на належній їй земельній ділянці по АДРЕСА_1 серед інших доказів посилається, зокрема на показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 .

Проте, жоден з вказаних свідків не підтвердив факт зрізання дерев відповідачем.

На підтвердження належності їй 4-х дерев породи ясен, що були зрізані, позивачка посилається також на довідки Розумницької сільської ради №64 від 08.02.2017 року (т.1, а.с.9), №267 від 28 липня 2016 року (т.1, а.с.48), №118 від 06.03.2017 року (т.1, а.с.37) та на висновок за матеріалами перевірки Ставищенського відділення поліції від 02.06.2016 року за результатами розгляду звернення позивачки та ОСОБА_10 В даних матеріалах позивачка пояснює, що чотири зрізані відповідачем ясени росли на території її домогосподарства, а відповідач зазначає, що зрізані ним дерева росли на межі домогосподарств його покійної тітки ОСОБА_6 та позивачки ОСОБА_1 (т.2, а.с.72-90).

За ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В даній справі доказуванню підлягає факт правопорушення, вчиненого відповідачем (зрізання дерев, які знаходилися саме на земельній ділянці позивачки (з урахуванням їх розташування відносно межі), без згоди позивачки, їх кількість та породу) та розмір шкоди (вартість кожного дерева з урахуванням діаметра, віку, стадії росту тощо). Таким доказом міг бути відповідний висновок експерта. Підтвердженням належності особі земельної ділянки можуть бути відповідні правовстановлюючі документи.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, покази свідків не можуть бути допустимим доказом належності земельної ділянки в розумінні вимог ст.78 ЦПК України.

Згідно з п.25 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при розгляді позовів, які виникають із земельних правовідносин, сторони зобов`язані подати свої докази чи повідомити про них суд, зокрема: документи про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель та споруд; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості).

За ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру НВ-016, фактично присадибна земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_1 ), на якій розташований успадкований позивачкою житловий будинок по АДРЕСА_1 , розміром 0,25 га, приватизована нею 19.10.2016 року, коли було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки. Державна реєстрація даної ділянки здійснена на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 12 серпня 2016 року (т.1, а.с.8). Позивачкою факт зрізання спірних дерев виявлено 31 травня 2016 року, тобто до набуття нею права власності на дану земельну ділянку.

Доказів про те, на підставі якого правовстановлюючого документа та в яких межах володіла земельною ділянкою ОСОБА_7 - попередній власник житлового будинку по АДРЕСА_1 , позивачка на надала суду. Межі із суміжними землевласниками чи землекористувачами в натурі не визначені і суміжні земельні ділянки не мали огорожі.

Як було зазначено вище, згідно з довідками Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області від 8 лютого 2017 року №64 та від 06.03.2017 року №118 пеньки діаметром 35, 40, 90, 130 см від зрізаних дерев породи ясен знаходяться на належній ОСОБА_1 земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.9, 37).

Проте, у вказаних довідках відсутні підстави їх видачі, і тому їх зміст не підтверджується відповідними документами, а саме: технічною документацією на земельну ділянку, включаючи план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості), її конфігурацію, площу, межі з прив`язкою до житлового будинку, документи, які вказують на породу зрізаних дерев, їх вік. В даних довідках сільської ради не зазначено місце розташування пнів дерев, їх відстань від спільної межі домогосподарств АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 . З огляду на викладене, суд вірно не прийняв їх як належні докази у справі.

Згідно з довідкою Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської

області від 28 липня 2016 року №267 присадибна земельна ділянка по АДРЕСА_3 знаходиться у віданні Розумницької сільської ради (т.1, а.с.48). У вказаній довідці також відсутні підстави її видачі, а тому її зміст не підтверджується відповідними документами. Суд вірно не прийняв і цю довідку до уваги.

Висновки суду щодо зазначених вище довідок підтверджуються наявністю в матеріалах справи довідки Розумницької сільської ради від 24 вересня 2018 року №02-26/297, в якій зазначено, що відомості щодо породи пеньків дерев, їх вік, які виявлені по АДРЕСА_1 , в сільській раді відсутні і межі земельних ділянок встановити неможливо через смерть колишніх землекористувачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.1, а.с.193).

Суд прийшов до правильного висновку, що довідка від 24 вересня 2018 року №02-26/297 Розумницької сільської ради є обгрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, даний висновок суду підтверджується поясненнями в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_14 , який зазначив, що визначеної межі, паркану чи інших межових знаків, які б розділяли суміжні земельні ділянки по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_3 не існує. Технічна документація на земельну ділянку по АДРЕСА_1 відсутня, а тому для дослідження суду він не міг її надати.

Судом також встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані про фактичне місце розташування зрізаних дерев, відстань від них до межі земельних ділянок чи план (схему) розташування житлових будинків, будівель або споруд, розміщених на суміжних земельних ділянках. Позивачкою не надано суду для дослідження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 12 серпня 2016 року, згідно якого відбулася державна реєстрація її земельної ділянки.

Також право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 Розумниця на час виявлення пеньків від зрізаних дерев позивачкою не було в установленому порядку зареєстровано, а до моменту державної реєстрації ця земельна ділянка перебувала у комунальній власності (т.1, а.с.8).

Проте, стороною позивачки не заявлялися клопотання про призначення відповідної експертизи (експертиз) для встановлення меж вказаних суміжних земельних ділянок, їх конфігурації, площі з прив`язкою до житлових будинків, місця знаходження пнів спірних зрізаних дерев, їх породу та вік, а тому суд позбавлений можливості чітко встановити місце знаходження пнів спірних зрізаних дерев: чи вони перебувають на межі двох суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_3, чи перебувають на території однієї із вказаних земельних ділянок, а також, яка порода зрізаних дерев, їх вік, тощо.

Разом з цим, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 збитки в розмірі 136948 грн. (т.1, а.с.241). Зазначена сума збитківбула розрахована позивачкою на підставі результатів аукціону з продажу необробленої деревини проведеного товарною біржею «Київська агропромислова біржа» від 08 - 09 грудня 2016 року, 30 - 31 травня 2018 року (т.1, а.с.10-17, 162-165) та керуючись змістом навчального посібника для студентів «Лісова таксація» (т.1, а.с.38-42).

За ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Лише експерт міг би визначити дійсний розмір збитків, про позивачкою суду не надано було суду такого висновку експерта і позивачкою не заявлялося клопотання про призначення експертизи для визначення дійсного розміру збитків.

Зазначені розрахунки розміру збитків, здійснені самою позивачкою суд вірно вважав необґрунтованими і такими, що є неналежним доказом.

На підставі викладеного суд позбавлений був можливості встановити дійсний розмір збитків

З огляду на вищенаведене, оскільки позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження фактів належності їй спірних чотирьох дерев на час їх зрізання та самовільного зрізання відповідачем цих дерев, відсутності належних доказів щодо дійсного розміру збитків, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність позивачкою завдання їй збитків, і тому вірно вважав необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: