Провадження № 2/761/1499/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Піхур О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Мусійчук В.С.,

представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Міжнародні авіалінії України» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Міжнародні авіалінії України» (далі - відповідач) про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.03.2018 року позивач придбав квиток на рейс РS799 за маршрутом «Запоріжжя - Тель-Авів», який повинен був виконуватися ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України». Позивач завчасно прибувши до КП «Міжнародний аеропорт «Запоріжжя», ОСОБА_2 очікував відправлення літака, однак системою сповіщення було повідомлено, що виконання рейсу РS799 «Запоріжжя - Тель-Авів» відкладається на наступний день, тобто на 04.03.2018р. о 21 год. 25 хв. Прибувши до КП «Міжнародний аеропорт «Запоріжжя» 04.03.2018 року на 21 год. 25 хв. на рейс РS799 «Запоріжжя - Тель-Авів», о 22 год. 10 хв. було здійснено посадку пасажирів у літак, однак капітан літака через гучномовець повідомив, що у зв`язку з технічними причинам літак не може здійснити політ, а пасажирів відвезли до зали очікування. О 23год. 50хв. описана вище ситуація повторилась, та відліт літака знову затримано. Вже 05.03.2018р. о 03год. 15хв. було повідомлено, що рейс РS799 «Запоріжжя - Тель-Авів» скасовано. 13.03.2018 року адвокатом позивача направлено на адресу ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» претензію в якій, просив перерахувати на реквізити позивача суму компенсації в розмірі 400 Євро, що передбачено ст. 104 Повітряного кодексу, матеріальну шкоду у вигляді реальних збитків в розмірі вартості проживання двох днів у заброньованому житлі - 130,94 доларів США та моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн. Листом від 12.04.2018 року №04.2-02-6457 ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» повідомило, що зобов`язується виплатити позивачу компенсацію та матеріальну шкоду, пов`язану з втратою двох діб проживання в готелі, однак відмовилося виплачувати моральну шкоду. Вищевказані зобов`язання щодо виплати компенсації та матеріальної шкоду ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» виконало та перерахувало на реквізити ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 400 Євро та 130,94 доларів США. Однак, позивач зазначає, що йому було завдано моральну та матеріальну шкоду. Пояснив, що 28 січня 2018 року між ОСОБА_2 та Компанією Shechtman Holdings LTD укладено договір на виконання робіт №2СН. Згідно умов Договору Бабій приймає на себе виконання роботи за темою: «роботи серця в спортивних умовах» з метою спільної розробки і тестування апарату Nicas Navigator для визначення можливості імплементації даного апарату з метою контролю за роботою серця спортсменів під час тренувального процесу, а також оцінки можливості виходу даного апарату на ринок України. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що ОСОБА_2 зобов`язується виконати роботи 04.03.2018 року з 14:00 до 19:00, 05.03.2018 року з 14:00 до 19:00 в Ізраїлі, м. Тель-Авів. За результатами виконання робіт ОСОБА_2 повинен був отримати гонорар в розмірі 2000 доларів США, однак дані грошові кошти ОСОБА_2 не отримав у зв`язку з тим, що йому були нараховані штрафні санкції за порушення строків виконання робіт, про що було складено акт виконаних робіт за договором №2СН від 28 січня 2018 року. Також, своїм листом Компанія Shechtman Holdings LTD повідомила ОСОБА_2 , що йому були виставлені штрафні санкції в розмірі 2000 доларів США та Компанія провела залік грошових коштів, які підлягали виплаті ОСОБА_2 в рахунок погашення штрафних санкцій. Таким чином, своїми діями відповідач завдав збитки позивачу, за що він має право на їх відшкодування, а також відшкодування за доходи, які позивач міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Позивач також зазначає, що йому завдано моральну шкоду, яка полягала у порушенні його життєвого укладу та планів на поїздку.

Тому, позивач, просив суд стягнути з відповідача відшкодування майнової шкоди в розмірі 2000,00 доларів США, відшкодування моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідно якого позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, зауважив, що вимоги позивача про стягнення компенсації за затримку у перевезенні не підлягає задоволенню, оскільки, в силу положень Монреальської конвенції, Повітряного кодексу України, Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу та стандартних Умов договору міжнародного повітряного перевезення авіакомпанії МАУ, така штрафна компенсаційна виплата за затримку рейсу не передбачена. крім того, згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року за № 4 моральна шкода не може бути визначена та відшкодована у разі спірних правовідносин у галузі міжнародних авіаперевезень.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2018 року позивач придбав квиток на рейс РS799, дата відправлення 03.03.2018 року, аеропорт Запоріжжя, виліт 21:25 - аеропорт Тель-Авів, прибуття 04.03.2018 року 00:30, та зворотній квиток - дата 15.03.2018 року, рейс РS800, аеропорт Берлін виліт 11:15, аеропорт Тель-Авів, прибуття 15.03.2018 року 04:30, вартістю 8106,00 грн., що підтверджується дублікатом маршрутної квитанції електронного квитка, який повинен був виконуватися ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України».

Пунктом 1 глави 1 розділу IV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу встановлено, що пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови.

Отже, придбавши електронний авіаквиток позивач уклав Договір на міжнародне повітряне перевезення за Умовами договору повітряного перевезення авіакомпанії МАУ, з якими позивач-пасажир безумовно погодився.

Відповідно листа-підтвердження відповідача від 03.03.2018 року рейс РS799 03.03.2018 року було перенесено по технічним причинам.

Позивач пояснив, що він завчасно прибувши до КП «Міжнародний аеропорт «Запоріжжя», ОСОБА_2 очікував відправлення літака, однак системою сповіщення було повідомлено, що виконання рейсу РS799 «Запоріжжя - Тель-Авів» відкладається на наступний день, тобто на 04.03.2018р. о 21 год. 25 хв. Прибувши до КП «Міжнародний аеропорт «Запоріжжя» 04.03.2018 року на 21 год. 25 хв. на рейс РS799 «Запоріжжя - Тель-Авів», о 22 год. 10 хв. було здійснено посадку пасажирів у літак, однак капітан літака через гучномовець повідомив, що у зв`язку з технічними причинам літак не може здійснити політ, а пасажирів відвезли до зали очікування. О 23год. 50хв. описана вище ситуація повторилась, та відліт літака знову затримано. Вже 05.03.2018р. о 03год. 15хв. було повідомлено, що рейс РS799 «Запоріжжя - Тель-Авів» скасовано.

Відповідно відповіді відповідача №505 від 16.03.2018 року Рейс РS799 «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», який мав бути виконаний 03.03.2018 року, був скасований з технічних причин авіакомпанії; Рейс РS799 «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», який мав бути виконаний 04.03.2018 року, був скасований з технічних причин авіакомпанії.

13.03.2018 року адвокатом позивача направлено на адресу ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» претензію в якій, просив перерахувати на реквізити позивача суму компенсації в розмірі 400 Євро, що передбачено ст. 104 Повітряного кодексу, матеріальну шкоду у вигляді реальних збитків в розмірі вартості проживання двох днів у заброньованому житлі - 130,94 доларів США та моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

Листом від 12.04.2018 року №04.2-02-6457 ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» повідомило, що зобов`язується виплатити позивачу компенсацію та матеріальну шкоду, пов`язану з втратою двох діб проживання в готелі, однак відмовилося виплачувати моральну шкоду.

Вищевказані зобов`язання щодо виплати компенсації та матеріальної шкоду ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» виконало та перерахувало на реквізити ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 400 Євро та 130,94 доларів США.

Однак, позивач зазначає, що йому було завдано моральну та матеріальну шкоду.

Пояснив, що 28 січня 2018 року між ОСОБА_2 та Компанією Shechtman Holdings LTD укладено договір на виконання робіт №2СН. Згідно умов Договору Бабій приймає на себе виконання роботи за темою: «роботи серця в спортивних умовах» з метою спільної розробки і тестування апарату Nicas Navigator для визначення можливості імплементації даного апарату з метою контролю за роботою серця спортсменів під час тренувального процесу, а також оцінки можливості виходу даного апарату на ринок України. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що ОСОБА_2 зобов`язується виконати роботи 04.03.2018 року з 14:00 до 19:00, 05.03.2018 року з 14:00 до 19:00 в Ізраїлі, м. Тель-Авів. За результатами виконання робіт ОСОБА_2 повинен був отримати гонорар в розмірі 2000 доларів США, однак дані грошові кошти ОСОБА_2 не отримав у зв`язку з тим, що йому були нараховані штрафні санкції за порушення строків виконання робіт, про що було складено акт виконаних робіт за договором №2СН від 28 січня 2018 року. Також, своїм листом Компанія Shechtman Holdings LTD повідомила ОСОБА_2 ., що йому були виставлені штрафні санкції в розмірі 2000 доларів США та Компанія провела залік грошових коштів, які підлягали виплаті ОСОБА_2 в рахунок погашення штрафних санкцій, на підтвердження чого позивач надав відповідні докази.

Позивач зауважив, що своїми діями відповідач завдав йому збитки, за що він має право на їх відшкодування, а також відшкодування за доходи, які позивач міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Позивач також зазначає, що йому завдано моральну шкоду, яка полягала у порушенні його життєвого укладу та планів на поїздку.

Як вбачається з пояснень представника відповідача у відзиві на позовну заяву, за результатами службової перевірки та зібраними документами встановлено, що 02.03.2018 посередництвом туристичної агенції ПрАТ «КИЙ АВІА» позивач придбав авіаквиток за № 566 НОМЕР_1 з економічним класом обслуговування для здійснення міжнародної повітряної подорожі на рейсах: РS 799-03.03.18 (Запоріжжя-Тель-Авів) та в зворотньому напрямку РS 800-15.03.18 (Тель-Авів-Запоріжжя) Ці рейси виконувалися авіакомпанією МАУ (буквений код «РS», цифровий код «566»). Після придбання авіаквитка позивач отримав квитанцію підтвердження, яка містила номер бронювання, дані про пасажира, маршрут перевезення, правила застосованого тарифу, а також посилання на правила повітряних перевезень пасажирів та багажу перевізника. В правилах перевізника, згідно з міжнародними нормами, чітко визначені межі відповідальності перевізника у разі несправного повітряного перевезення, а саме: затримки рейсу, скасування рейсу, пошкодження, втрати багажу та ін. Згідно зі стандартними Умовами договору на міжнародне повітряне перевезення ІАТА та положеннями «Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу» відповідача, встановлено, що час відправлення рейсу і тип повітряного судна, які зазначені в розкладі руху або в інших опублікованих графіках рейсів та перевізних документах авіакомпанії не гарантуються і не є обов`язковою умовою договору перевезення. Авіакомпанія має право затримати, або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, що не залежать від неї. Під час придбання авіаквитка позивач ознайомився та в повній мірі погодився з правилами авіаперевізника. В даному випадку, затримка та подальше скасування виконання рейсу сталося за збігом непередбачуваних (форс-мажорних) обставин та причин, на які відповідач вплинути або їх передбачити чи їм запобігти не міг. Згідно з розкладом польотів та інформації зазначеної у квитку, виконання рейсу РS 799 03.03.2018 року було заплановано о 21:25 годині (19:25 UТС). Однак, 03.03.2018 року на території КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» стався інцидент: о 14:03 за київським часом часу під час виконання посадки на аеродромі Запоріжжя, сталося викочування за межі злітно-посадкової смуги літака ЕМВ-145 UR-DPB (авіакомпанії «Роза Вітрів». У зв`язку з цим, Національне бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами закрило КП «Міжнародний аеропорт «Запоріжжя» до 22:00 за київським часом. Відповідно до інформації зазначеної в листі-відповіді КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» за № 2189 від 05.11.2018 року, НОТАМ Ц0435 був відмінений о 21:52 місцевого часу. Тобто, в час відправки рейсу за розкладом КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» аеропорт був закритий і відповідач не мав дозволу від органів управління повітряним рухом на виконня рейсу. За таких непередбачених обставин рейс було скасовано. Відповідно до правил авіакомпанії відповідача, чинного міжнародного та європейського законодавства, всім пасажирам затриманого рейсу надавалося відповідне обслуговування: ваучери для безкоштовного харчування та напоїв, телефонні дзвінки та електронна пошта. При цьому, квитки позивача були безкоштовно переоформлені на альтернативний рейси до кінцевого пункту призначення. За вимогами ч. 1 ст. 922 Цивільного кодексу України, Монреальської Конвенції-1999, ст. 20 Варшавської Конвенції-1929 та Правил авіакомпанії, перевізник не несе відповідальності за порушення строку доставки пасажира до пункту призначення, якщо це порушення сталося внаслідок непереборної сили, усунення несправності транспортного засобу, яка загрожувала життю або здоров`ю пасажирів чи за обставин, що не залежали від перевізника.

Таким чином, відповідачем виконано свої обов`язки, передбачені ч. 2, 4, 5 та 7 ст. 104 Повітряного кодексу України, п. 2, 4, 5 та 7 глави 2 розділу XVI Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, а саме виплачено компенсацію та матеріальну шкоду, пов`язану з втратою двох діб проживання в готелі.

Крім того, позивач просить відшкодувати йому матеріальну шкоду, а саме: упущену вигоду в сумі 2000,00 доларів США, однак, надані позивачем докази не містять підтвердження понесення фактичних витрат або збитків.

Так, при вирішенні спірних правовідносин суд застосовує національне законодавство України та чинне для України міжнародне право, а саме: Конвенцію про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28.05.1999 року, ратифіковану Україною Законом №685-VI від 17.12.2008 року (надалі - Монреальська конвенція), Конвенцію для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень» від 12.10.1929 року, ратифіковану Українською РСР Законом №995_181 від 14.08.1959 року (надалі - Варшавська конвенція), Повітряний кодекс України та Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року №735, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 28.12.2012 року №2219/22531 (надалі - Правила).

В свою чергу, положення Повітряного кодексу України та Правил не передбачають виплати штрафної компенсації у випадку затримки рейсу, а лише встановлюють обов`язок для перевізника щодо надання пасажиру необхідного обслуговування та допомоги.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями ст. 910 ЦК України встановлено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

При цьому згідно п.п. 1,2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року за № 735, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 року за № 2219/22531 (надалі - «Правила»), пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави.

Відповідно до ст. 29 Монреальської конвенції-1999 під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Зазначена норма Монреальської конвенції-1999 стосовно компенсації шкоди знайшла своє відображення у п. 2 глави 2 розділу XXVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, якою передбачено, що відповідальність перевізника за неналежне перевезення в будь- якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажирами.

При цьому, як встановлено вимогами ч.1 ст. 922 ЦК України, ст. 19 Монреальської конвенції, ст. 20 Варшавської конвенції Конвенції та Правил перевізника, перевізник не несе відповідальності за порушення строку доставки пасажира до пункту призначення, якщо це порушення сталося внаслідок не переробної сили, усунення несправності транспортного засобу, яке загрожувала життю або здоров`ю пасажирів чи за інших обставин, що не залежали від перевізника.

Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства України, а також враховуючи те, що у судовому засіданні достовірно встановлено факт затримки виконання рейсу PS 799 Запоріжжя - Тель-Авів за непередбачуваних та випадкових обставин, які перешкоджали безпечному виконанню польоту та загрожували життю та здоров`ю пасажирів вказаного рейсу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача компенсації за затримку рейсу задоволенню не підлягають.

Позивач також зазначає, що йому завдано моральну шкоду, яка настала через затримку рейсу, що призвело до неотримання гонорару, часткового порушення взятих зобов`язань перед іноземними партнерами, у зв`язку з чим постраждала ділова репутація позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями ст. 910 ЦК України встановлено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Окрім того, правила ст. 1167 ЦК України регулюють правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої в межах позадоговірних зобов`язань та не можуть бути застосовані до договірних правовідносин, зокрема, що виникли в результаті укладення договору перевезення.

Згідно з ч. 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснюється, що відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори підлягають застосуванню при розгляді справ судами. За вимогами п. 2 цієї Постанови, спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди розглядаються у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, законодавством, що регулює такі зобов`язання і передбачає відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Тому, згідно п. 5 вказаної Постанови ВС України суду необхідно в кожній справі з`ясувати характер правовідносин сторін і встановити, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Очевидно, що позиція Верховного Суду України в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ґрунтується на тому, що якщо в спеціалізованому законодавстві, яке регулює спірні правовідносини, прямо та безпосередньо не вказано про можливість відшкодування моральної шкоди, то в такому разі моральна шкода не підлягає відшкодуванню.

Жодними нормами Монреальської конвенції-1999 та Варшавської конвенції-1929, які є спеціальними нормативними актами у галузі міжнародних авіаперевезень та регулюють спірні правовідносини сторін у галузі міжнародних повітряних перевезень пасажирів, не передбачено можливості відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Не передбачено можливості відшкодування моральної (немайнової) шкоди і Умовами договору повітряного перевезення, укладеного з позивачем.

Отже, згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року за № 4 моральна шкода не може бути визначена та відшкодована у разі спірних правовідносин у галузі міжнародних авіаперевезень.

Міжнародним законодавством України - Монреальською конвенцією-1999, Варшавською конвенцією-1929, Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу та Умовами договору міжнародного повітряного перевезення підвищена матеріальна та моральна (немайнова) відповідальність за несправним повітряним перевезенням не передбачена. Відповідальність міжнародного повітряного перевізника є обмеженою та не може перевищувати розміру фактичних і реально доведених збитків. Тобто, перевізник несе лише обмежену майнову відповідальність та за спричинену моральну (немайнову) шкоду відповідальності не несе.

Таким чином, відповідач не несе жодної відповідальності за спричинену моральну шкоду позивачу у спірних правовідносин у галузі міжнародних авіаперевезень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи пояснення та надані у справі докази, суд вважає, що відповідач прав позивача не порушив, виконав прийняті на себе зобов`язання у правовому полі та у відповідності з вимогами правил, встановлених міжнародним та внутрішнім законодавством України і умовами договору на повітряне перевезення, крім того, позивач не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких суд міг би пересвідчитися в твердженнях позивача, навпаки, містяться докази, що позивачу було сплачено грошові кошти в якості компенсації при скасуванні рейсу, крім того, згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року за № 4 моральна шкода не може бути визначена та відшкодована у разі спірних правовідносин у галузі міжнародних авіаперевезень, тому, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3-5, 7-13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 110, 134, 141, 258, 259, 263-265, 268, 353-354 ЦПК України; ст.ст. 16, 22, 23, 386, 1166, 1167, 1168 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Міжнародні авіалінії України» про стягнення матеріальної і моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 21.05.2019 року.

Суддя