ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4772/19 Справа № 209/2342/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Ковальова А. Б. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпрдзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2014 року

у цивільній справі за поданням заступника начальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2014 року Заступник начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Кривенький Є.В. звернувся до суду з вищезазначеним поданням, посилаючись на те, що на виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 42185216 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/2211/2012 від 03 березня 2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суми боргу в розмірі 2 302 083,10 грн, яке відкрито державним виконавцем 20 лютого 2014 року відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам.

У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник рішення суду не виконав.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 06 червня 2008 року № 25-32/507 «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, в тому числі із сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів», виданого на виконання Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24 березня 2008 року № 261/2008, наявність у особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням є підставою для обмеження її в праві виїзду за межі України. Враховуючи суму боргу, відсутність реального погашення боргу боржником, який приховує від державного виконавця відомості про отримані ним доходи, вважає, що є підстави припускати, що боржник може виїжджати за межі України з метою роботи та відпочинку, а тому в цьому праві боржника належить обмежити до повного виконання ним цивільних зобов`язань, оскільки від виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця боржник ухиляється.

З огляду на зазначене, заявник просив суд обмежити громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання згідно рішення суду - виконавчого листа № 2/0417/2211/2012 від 03 березня 2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суми боргу в розмірі 2 302 083,10 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпрдзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2014 року подання заступника начальника Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 - задоволено.

Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України - до виконання ним зобов`язання згідно рішення суду - виконавчого листа № 2/0417/2211/2012 від 03 березня 2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суми боргу в розмірі 2 302 083,10 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тому виконавче провадження було безпідставно відкрито Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ, що в свою чергу потягло надсилання всіх документів у виконавчому провадженні за неправильною адресою. Факт ухилення боржника від виконання зобов`язань державним виконавцем не доведений.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, на виклики до державного виконавця не з`являється, нехтує законними вимогами державного виконавця.

Однак, з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та вимогам діючого законодавства.

Згідно матеріалам справи, на виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 42185216 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/2211/2012 від 03 березня 2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суми боргу в розмірі 2 302 083,10 грн.

26 лютого 2014 року заступником начальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Кривеньким Є.В.відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа. В постанові про відкриття провадження адреса боржника зазначена, як вул. Харківська,1-45.

Проте, у виконавчому листі адресою відповідача зазначено: АДРЕСА_3(а.с.6-7).

Таким чином, державний виконавець не витребував відомості про місце реєстрації боржника та направляв виклики і виконавчі документи за адресою, що не відповідала дійсній адресі боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час постановлення ухвали судом першої інстанції) державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Зі змісту наведених норм вбачається, що законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України лише за умов ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього за рішенням суду, а не за наявності факту невиконання зобов`язань.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбаченіюридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїздуне за наявності факту невиконання зобов`язань, а саме за ухилення від виконання.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали судом першої інстанції), та ч.4 ст.441 ЦПК України (в поточній редакції) згадане подання розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

У зв`язку з цим державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Разом з тим матеріали справи не містять навіть відомостей щодо направлення боржнику та отримання ним виконавчих документів, що свідчили б про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження у справі.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Належних доказів, які б свідчили про те, що державний виконавець вчинив всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», що спрямовані на виконання виконавчого листа № 2/0417/2211/2012 від 03 березня 2012 року; того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що він ухилявся від виконання своїх боргових зобов`язань та що за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, заявником не надано.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, без належного з`ясування і оцінки фактичних обставин справи, а тому вона підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні подання заступника начальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпрдзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2014 року - скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні подання заступника начальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова