ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2446/18 Номер провадження 22-ц/814/1519/19Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Дряниця Ю.В.,

секретар Дикань Д.І.,

з участі представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства імені Зубковського

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2019 року, постановлену суддею Городівським О.А. (повний текст складено 04 березня 2019 року),

у справі за позовом приватного підприємства імені Зубковського до ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок,

в с т а н о в и в:

26.10.2018 приватне підприємство імені Зубковського звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів №19 та №20 від 13.02.2017 оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , укладених між відповідачами. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 15.12.2012 між ПП ім.Зубковського та власниками зазначених земельних ділянок ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були укладені договори оренди належних їм земельних ділянок строком на 5 років. Право оренди зареєстровано 18.07.2014. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а 15.01.2016 - ОСОБА_5 із правонаступником останніх - ОСОБА_2. укладено відповідно 17.05.2015 та 22.07.2016 договори оренди успадкованих ним земельних ділянок. За цими договорами право оренди не реєструвалося, оскільки попередні договори оренди не розривалися. Тому вважає, що укладені відповідачами договори на зазначені земельні ділянки є недійсними на підставі ч.1 ст.215 ЦК України.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2019 року відмовлено в повному обсязі у задоволенні позовної заяви приватного підприємства імені Зубковського до ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів оренди №19 та №21 земельних ділянок під кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , укладених 13.02.2017 між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 30.10.2018, якою заборонено державну реєстрацію речових прав, похідних від прав власності ОСОБА_2 на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що наявність укладених договорів оренди вказаних земельних ділянок між ОСОБА_2 та ПП «ім.Зубковського», державна реєстрація яких не була проведена, тобто, які є нечинними, не є підставою для визнання недійсними договорів, укладених між відповідачами.

Приватне підприємство імені Зубковського подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Зазначає, що виникнення в орендодавця обов`язку передати орендарю земельну ділянку передує державній реєстрації цього права, оскільки державною реєстрацією даного права закінчується процес передачі земельної ділянки і, відповідно, обов`язок орендодавця вважається вже виконаним.

Тому, хоча у підприємства не виникло право користування земельними ділянками, проте у ОСОБА_2 виник обов`язок передати йому ці земельні ділянки для користування.

Доводить, що договори оренди, укладені між приватним підприємством і ОСОБА_2 є підставою для реєстрації підприємством свого права оренди. Тому заперечує висновок міськрайонного суду про відсутність у ПП імені Зубковського будь-яких прав та законних інтересів.

Посилаючись на приписи статті 10 Закону України «Про оренду землі», вважає, що передача земельної ділянки в оренду не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю земельну ділянку.

Оскільки ОСОБА_2 в момент укладення договорів оренди земельних ділянок з ФОП ОСОБА_2 не додержався вимог, які встановлені частиною 1 статі 203 ЦК України, зміст цих правочинів суперечить приписам ЦК України щодо обов`язковості передачі ним земельних ділянок в оренду приватному підприємству, тому оспорювані договори є недійсними.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що 15 грудня 2012 року приватне підприємство імені Зубковського, як орендар, уклало договори оренди на п`ять років: №447 - із орендодавцем ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,19 га, кадастровий номер НОМЕР_3 (договір зареєстровано 20.05.2014); № 524 - із орендодавцями ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 2,1941 га, кадастровий номер НОМЕР_5 (договір зареєстровано 18.07.2014)./а.с.8-15/

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.04.2016 ОСОБА_2 є спадкоємцем земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 , що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.16/

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2016 ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_5 , що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.17/

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.2016 ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_5 , що належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ./а.с.17-18/

ОСОБА_2 уклав із ПП імені Зубковського договір оренди 27.04.2016 - земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 , 17.05.2016 та 22.07.2016 - земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_5 . Вказані договори не зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно./а.с.19-21/

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 січня 2017 року, постановленого у справі №541/2206/16-ц за позовом ОСОБА_2 розірвано: - договір №447 оренди земельної ділянкикадастровий номер НОМЕР_3 , укладений між ОСОБА_4 та приватним підприємством імені Зубковського; - договір №524 оренди земельної ділянкикадастровий номер НОМЕР_5 , укладений між ОСОБА_4 та приватним підприємством імені Зубковського; - договір №450 оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_5 , укладений між ОСОБА_5 та приватним підприємством імені Зубковського. Зобов`язано приватне підприємство імені Зубковського передати ОСОБА_2 зазначені земельні ділянки. Рішення набрало законної сили 07 лютого 2017 року./а.с.22-24/

13.02.2017 ОСОБА_2 уклав договори оренди належних йому земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_5 та НОМЕР_3 з орендарем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 строком на 7 років. Вказані договори зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права відповідно 16.02.2017 та 17.02.2017./а.с.25-32/

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання недійсними договорів оренди землі, укладених ОСОБА_2 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3

Апеляційний суд погоджується з такими висновками, оскільки вони грунтуються на повно з`ясованих фактичних обставинах і правильно застосованих нормах матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги викладених висновків не спростовують, зводяться до хибного тлумачення норм права та переоцінки доказів, замовчення фактів, встановлених судовим рішенням, яке набрало чинності.

Доводи апеляційної скарги щодо обов`язку орендодавця ОСОБА_2 передати приватному підприємству ПП імені Зубковського земельні ділянки для користування не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом, оскільки рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.01.2017, постановленим у справі №541/2206/16-ц, яке набрало чинності 07.02.2017, розірвано попередні договори оренди, укладені із орендодавцями ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , на підставі п.40 договорів. Вказаним пунктом передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору. Крім того, зазначеним судовим рішенням зобов`язано приватне підприємство передати земельні ділянки новому власнику - ОСОБА_2 .

Також апеляційний суд визнає неспроможними доводи апеляційної скарги з посиланням на статтю 10 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої передача земельної ділянки в оренду не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю земельну ділянку.

Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

15 лютого 2017 року та 17 лютого 2017 року державним реєстратором виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області здійснено реєстрацію договорів оренди земельних ділянок відповідно кадастровий номер НОМЕР_5 та НОМЕР_3 , укладених між відповідачами./а.с.27,32/

Отже, на час укладення та державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ФОП ОСОБА_7 у приватного підприємства імені Зубковського ніяких прав на ці земельні ділянки не виникло, оскільки договори з попередніми власниками припинені, а з новим власником - не набули чинності.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, є тотожними позовним вимогам, у задоволенні яких суд першої інстанції обгрунтовано відмовив.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зміст оскаржуваного рішення відповідає вимогам ст.265 ЦПК України, в тому числі в частині щодо мотивованої оцінки доводів сторін, наданих ними доказів, норм права, які суд застосував та мотивів їх застосування.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374,275, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного підприємства імені Зубковського - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.06.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

Ю.В. Дряниця