ЄУН № 336/4221/18
пр. № 2/336/276/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28 травня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Валька В.С., третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування будинком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , вказавши, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований проживаючим, але фактично не мешкає відповідач ОСОБА_3 Оскільки відповідач більше року в будинку не мешкає без поважних причин, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10.01.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, а також ухвалено проводити заочний розгляд справи.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснивши, що будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності. Відповідач ОСОБА_3 був її зятем, але після смерті доньки позивача ОСОБА_3 у 2011 році виїхав з будинку. забравши речі, та з того часу в будинку не мешкав, не з`являвся. Де він мешкає наразі позивачеві невідомо. У зв`язку з реєстрацією відповідача в будинку ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити субсидію для сплати житлово-комунальних послуг.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши інформаційні довідки на підтвердження реєстрації права власності на будинок за позивачем. Вказав, що відповідач не є наразі членом сім`ї позивача, не мешкає в будинку тривалий час, тому існують підстави для задоволення позову.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, направленою за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 підтримав позов, зазначивши, що відповідач близько 7 років назад виїхав з будинку та його місце проживання на даний час невідоме.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

В ході розгляду справи представником позивача долучено до матеріалів справи копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, акт підтвердження фактичного проживання, а також заявлено клопотання про допит свідків.

Відповідач не направив до суду відзиву на позовну заяву, а також не заявив будь-яких клопотань, не надав доказів.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

У відповідності до інформаційних довідок з Державного ресєтру речових прав на нерухоме майно Гнезділовій А.О. на праві власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2004 року - 17/25 часток, свідоцтва про придбання будинку з прилюдних торгів від 01.02.1973 року - 16/225 часток, договору купівлі-продажу від 22.03.1972 року - 56/225 часток, що у сукупності складає 1, належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 22.12.2018 року відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.09.1999 року по теперішній час.

Допитаний в ході розгляду справи свідок ОСОБА_4 повідомив, що є сусідом позивача ОСОБА_1 Відповідач по справі ОСОБА_3 , який є зятем позивача, не мешкає в будинку близько 7-8 років.

Свідок ОСОБА_5 , яка перебуває у дружніх стосунках з позивачем, повідомила, що зять ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в будинку не мешкає. Після смерті його дружини, яка була дочкою ОСОБА_1 , у 2011 році, зібравши власні речі, виїхав з будинку та з того часу не бачила відповідача.

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Стаття 391 ЦК України надає право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Стаття 405 ЦК України вказує, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_3 більш ніж рік не мешкає у будинку, що створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені наданими доказами та показами свідків, тож вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування будинком, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаємо наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , індивідуальний ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер відсутні.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк