Провадження №2/522/2094/19
05 червня 2019 року
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретарів судового засідання: Фуцур Н.В., Стогнієнко Т.Г., Маланчової В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним ,-
Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд:
-Визнати недійсним шлюб, зареєстрований 21.06.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис 637, з дня його реєстрації від 21.06.2012 року; судові витрати покласти на відповідача.
У позовній заяві посилається на те, що після укладення шлюбу з відповідачем спільного господарства вони не вели, та шлюб був укладений задля отримання спадщини.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, пояснив, що уклав шлюб з метою довічного утримання відповідачем.
Відповідач у судове засідання не з`явився, в про дату та час слухання справи сповіщався належним чином, про причини неможливості прибуття до суду не повідомив.
Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.06.2012 року у Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис - № 637. Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 .
Від даного шлюбу дітей немає.
З копії паспорту позивача вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 04.12.1968 року.
Згідно актів обстеження від 08.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 не проживають більш ніж 35 років.
Позивач зазначає, що ОСОБА_2 є донькою його покійної дружини від першого шлюбу, проте позивач не є її біологічним батьком.
Позивач вважає, що шлюб є фіктивним, його укладено з відповідачем без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ст. 42 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) N 18-рп/2004 від 1 грудня 2004 року, справа N 1-10/2004, "поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретними матеріальними та/або нематеріальними благами, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам".
Визнання шлюбу недійним на думку суду означає що заяви з вимогою визнати шлюб недійним є заявами про застосування способу захисту прав та законних інтересів, а саме визнання шлюбу недійсним є способом захисту прав та інтересів особи.
Відповідно до частини 1 ст. 40 Сімейного кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.
Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.
Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК).
За визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім`ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов`язки подружжя.
Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім`ї.
Відповідно до ст. 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39 - 41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.
Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів того, що вказаний шлюб був укладений без його згоди, або що позивач в момент укладання шлюбу страждав тяжким психічним розладом, перебував у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або що до нього було застосовано фізичне чи психологічне насилля.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст..1- 12,13,81,223,247,259,263,264,265, 280-282 ЦПК України; ст.ст.. 24, 40,44, 104,105,110,112,113 Сімейного Кодексу України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним ,- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлений 07.06.2019 року
Суддя: Р.Д. Абухін