П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/5652/19

Провадження № 22-ц/4815/774/19

Головуючий у Рівненському міському суді: Харечко С.П.

Ухвалу суду першої інстанції повним текстом постановлено

22.03.2019 в м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Бондаренко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

20 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Мотивуючи свої вимоги, покликався на прострочену відповідачем перед ним, як кредитором, заборгованість, що підтверджується розпискою про отримання в борг коштів, яка підлягає стягненню, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних. Тому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, у сумі 3 060 998,78 гривень, трьох відсотків річних від простроченої суми, за період з 26 жовтня 2018 року по 18 лютого 2019 року, у сумі 27 557,60 гривень та 14 989,20 гривень судових витрат.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу повернено позивачеві.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами в розумінні ст. 44 ЦПК України, оскільки у позовній заяві вказано, що ним не подано іншого позову (позовів) до ОСОБА_2 з тим самим предметом та з тих самих підстав, однак така інформація не відповідала дійсності. Суд з`ясував, що згідно з інформацією із сайту "Судова влада" 14 березня 2019 року ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Цьому позову визначено склад суду та присвоєно номер справи. З огляду на наведене суд дійшов висновку про зловживання позивачем процесуальними правами.

На ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу, де посилався на її незаконність та необґрунтованість.

На її обґрунтування зазначав про неврахування судом того, що провадження в іншій справі за його позовом не було відкрите, а позовна заява - повернута позивачу. Тобто на момент постановлення оскаржуваної ухвали жодного іншого позову (позовів) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з тим самим предметом та з тих самих підстав не подавав.

З викладених міркувань просив скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2019 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Цивільне судочинство - це форма реалізації судової влади, форма здійснення правосуддя в цивільних (в широкому розумінні) справах.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином передбачено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто, право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Між тим, необхідно враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки існує міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами - це особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у діях (бездіяльності) учасника процесу, що суперечать завданням цивільного судочинства.

Відповідно до п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

В контексті п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України під зловживаннями процесуальними правами необхідно розуміти маніпуляцію автоматизованим розподілом справ між суддями шляхом подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

У такому випадку маніпуляція автоматизованим розподілом справ полягає у тому, що кожен з поданих численних позовів розподіляється на певного суддю (в межах юрисдикції одного суду) і позивач отримує право вибору головуючого судді у справі, тим самим нівелюючи основоположні принципи цивільного судочинства.

Разом із тим, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви з підстав зловживання позивачем процесуальними правами, судом не враховано того, що позови було подано в різний період часу. Поготів, той, який подано раніше, повернуто позивачу за його заявою.

Відтак, кваліфікуючи дії позивача як зловживання процесуальним правом та встановлюючи негативні наслідки за такі дії у вигляді повернення позову, суд позбавив сторону гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд, складовою якого є право на доступ до суду.

За таких обставин оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції на стадію вирішення питання про відкриття провадження.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду відповідно до п.п. 1,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які, як наслідок, призвели до порушення норм процесуального права, що призвело до хибного вирішення процесуального питання.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

С.В.Боймиструк