ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 400/627/18

провадження № 22-ц/4809/342/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Верес»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області (суддя Колесник С. І.) від 14 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_4, від імені якого діяв представник - Ковальов Д. І., звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» (далі за текстом - ТОВ «Верес») у якому просив суд визнати припиненими правовідносини сторін, які виникають з договору оренди землі від 14 грудня 2004 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою № 109 від 01 грудня 2008 року, а також зобов'язати відповідача повернути позивачу належну йому згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5,18 га.

Вимоги позивача обґрунтовано тим, що 14 грудня 2004 року між ним та відповідачем укладений договір оренди землі, за умовами якого позивач, як орендодавець, передав у строкове платне користування ТОВ «Верес», орендаря, належну йому згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5,18 га. Державну реєстрацію договору здійснено 10 жовтня 2005 року. Додатковою угодою № 109 від 01 грудня 2008 року, зареєстрованою в Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 31 серпня 2009 року за № 11, строк дії договору встановлено тривалістю 10 років з моменту державної реєстрації цієї додаткової угоди, тобто до 31 серпня 2019 року. Відповідно до п. 11.4., п. 11.5. договору оренди землі сторони погодили можливість одностороннього розірвання цього договору. Однією з обставин, які є передумовою для розірвання в односторонньому порядку, передбачено відмову орендодавця протягом терміну визначеного цим договором підписати акт прийому-передачі землі. Всупереч п. 6.2. договору передача земельної ділянки в оренду після укладення договору не відбулася так, як позивач не підписав у п'ятиденний строк з моменту державної реєстрації договору акт приймання-передачі земельної ділянки, що дає йому підстави розірвати цей договір в односторонньому порядку та вимагати від відповідача повернення земельної ділянки.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2018 року позов ОСОБА_4 до ТОВ «Верес» задоволено. Суд визнав припиненими правовідносини сторін за договором оренди землі від 14 грудня 2004 року, зареєстрованим у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 10 жовтня 2005 року за № 19, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою № 109 від 01 грудня 2008 року. Суд також зобов'язав ТОВ «Верес» повернути на користь ОСОБА_4 належну йому згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 земельну ділянку загальною площею 5,18 га., стягнув з ТОВ «Верес» на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409 грн. 60 коп.

Суд мотивував своє рішення тим, що включаючи до спірного договору оренди землі пункти 11.4 та 11.5, сторони визначили конкретний механізм регулювання власних правовідносин за договором, яким передбачена можливість дострокового одностороннього розірвання договору за ініціативою будь-якої зі сторін, зокрема за умов порушення встановленого договором порядку передачі об'єкта оренди в користування.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Верес» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову повністю.

Відповідач посилається на те, що суд дав невірну оцінку доказам, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення. Суд не врахував, що акт приймання-передачі земельної ділянки сторонами було підписано 14 грудня 2005 року і фактично передано земельну ділянку у користування відповідача. Орендні відносини між сторонами тривають вже тринадцять років. Крім того, погоджуючись з аргументами позивача суд не встановив, коли саме орендодавець безпідставно відмовився від підписання акту приймання-передачі землі. Фактично обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не дають підстав для розірвання договору в односторонньому порядку. Крім того, позивач пред'явив свої вимоги з пропуском позовної давності.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що його вимоги ґрунтуються на умовах договору і тій обставині, що після укладення договору оренди у п'ятиденний строк він не підписував у акт приймання-передачі земельної ділянки, що й було встановлено судом першої інстанції. Відповідач безпідставно стверджує про те, що орендодавець у письмовій формі не відмовлявся від підписання акту приймання-передачі так, як норми законодавства та умови договору не містять вимоги щодо форми такої відмови - усна або письмова. Суд першої інстанції встановив порушення встановленого договором порядку передачі земельної ділянки і дійшов обґрунтованого позову, що відповідно до п. 11.5. договору це є підставою для розірвання договору.

Представник відповідача - адвокат Дзюба Г. Є. підтримав апеляційну скаргу та надав суду усні і письмові пояснення.

Позивач належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки), але особисто в судове засідання не з'явився.

Представник позивача - адвокат Ковальов А. І. у судовому засіданні заперечив проти вимог і доводів апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

14 грудня 2004 року між Москальцем П. О. та ТОВ «Верес» укладений договір оренди землі, згідно умов якого позивач, як орендодавець, зобов'язався передати строком на п'ять років у платне користування ТОВ «Верес» належну йому згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5,18 га (а.с.5-6).

Згідно до п.11.4. цього договору сторони погодили можливість його розірвання в односторонньому порядку, а в п. 11.5. сторони обумовили умови розірвання договору в односторонньому порядку, серед яких і безпідставна відмова орендодавця. Протягом терміну визначеного цим договором. Підписати акт приймання-передачі землі.

Порядок здійснення передачі земельної ділянки в оренду визначений розділом 6 договору оренди і передбачає, зокрема, таке: п. 6.2. передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п'ятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом прийому-передачі.

Державна реєстрація цього договору здійснена Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 10 жовтня 2005 року про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 19.

Крім того, 14 грудня 2004 року сторони підписали акт приймання-передачі до договору оренди землі від 14 грудня 2004 року (а.с. 27) згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторони також зазначили, що не мають претензій один до одного.

01 грудня 2008 року сторони уклали додаткову угоду № 109 до договору оренди землі, державну реєстрації якої здійснено тим самим органом, що і договір, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 31 серпня 2009 року № 11. Згідно умов додаткової угоди сторони визначили новий строк дії договору - 10 років з моменту державної реєстрації цієї додаткової угоди, а також внесли зміни щодо орендної плати (а.с.7).

30 квітня 2018 року ОСОБА_4 направив на адресу ТОВ «Верес» цінним листом з описом вкладення повідомлення про припинення договірних взаємовідносин з вимогою про повернення на належної йому земельної ділянки у десятиденний термін з моменту отримання цього повідомлення, у стані придатному для використання її за цільовим призначенням (а.с.8-9), яке отримано відповідачем 03 травня 2018 року.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно норм частин 1, 3 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Таким законом являється Закон України «Про оренду землі» (06.10.1998, № 161-ХІV, з наступними змінами).

Частиною 4 ст. 31 Закону № 161-ХІV встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Отже, нормами ст. 651 ЦК України та ст. 31 Закону № 161-ХІV надають сторонам право передбачити в договорі можливість його розірвання в односторонньому порядку, тобто з волі однієї із сторін та незалежно він волі іншої його сторони.

Сторони можуть передбачити, що реалізація права на розірвання договору в односторонньому порядку може бути абсолютним, або обумовленим настанням чи ненастанням певних обставин.

Сторони по справі однаково тлумачать умови пунктів 11.4., 11.5. договору оренди землі від 14 грудня 20004 року та вважають, що одностороннє розірвання цього договору можливе за наявності однієї з чотирьох умов, передбачених п. 11.5.

Отже право сторони на одностороннє розірвання договору у даній справі не є абсолютним.

Підстав для іншого тлумачення змісту пунктів 11.4., 11.5. договору оренди суд першої інстанції не вбачав і з цим погоджується апеляційний суд.

Позивач посилався на те, що він, всупереч п. 6.2. договору оренди не підписав у п'ятиденний термін, після державної реєстрації цього договору, тобто у період з 11 по 15 жовтня 2005 року, акт приймання-передачі земельної ділянки, що, на його думку, є підставою для одностороннього розірвання ним договору, передбаченою п. 11.5.

З такими доводами позивача погодився суд першої інстанції та задовольнив позов.

Однак з висновками місцевого суду погодитися не можна так, як суд не врахував всіх обставин, які мають значення для справи.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону № 161-ХІV (у редакції, яка діяла на час укладення договору) невід'ємною частиною договору оренди землі є акт приймання-передачі об'єкта оренди.

За своєю правовою природою, акт приймання-передачі земельної ділянки - об'єкта оренди є документом, що підтверджує символічне виконання орендодавцем умов договору оренди землі з передачі її в користування орендаря та прийняття об'єкта оренди орендарем.

З часу підписання такого акту вважається, що земельна ділянка перебуває у володінні орендаря.

Як встановлено судом, 14 грудня 2014 року ОСОБА_4 і ТОВ «Верес» уклали договір оренди земельної ділянки і на виконання досягнутих домовленостей того ж дня орендодавець передав орендарю земельну ділянку про що сторони склали і підписали акт приймання-передачі земельної ділянки.

Отже орендодавець виконав свій обов'язок з передачі земельної ділянки у володіння та користування орендаря.

Ці обставини сторонами не оспорюються.

Твердження суду першої інстанції про те, що акт прийому - передачі від 14 грудня 2005 року до договору оренди землі не є належним доказом по справі так, як не містить відомостей про кадастровий номер, площу, місце розташування та інших ознак, які б давали можливість ідентифікувати земельну ділянку, є безпідставними, адже суд не встановив наявність у позивача інших земельних ділянок, іншого укладеного між сторонами договору оренди землі від 14 грудня 2005 року. Крім того, в самому тексті акту вказано, що він стосується укладеного між сторонами договору.

Умову п. 11.5. щодо одностороннього розірвання договору у випадку безпідставної відмови орендодавця, протягом терміну визначеного цим договором, підписати акт приймання-передачі землі треба розуміти як таку, що направлена на захист прав орендаря він безпідставного ухилення орендодавця від виконання свого обов'язку надати об'єкт оренди.

Та обставина, що після здійснення державної реєстрації договору оренди, на протязі п'яти наступних днів, сторони не підписали новий акт приймання-передачі землі не свідчить про безпідставне ухилення від виконання орендодавцем своїх обов'язків передати земельну ділянку орендареві та підписати відповідний акт так, як він ці обов'язки виконав в день укладення договору.

З часу укладення договору сторони виконували свої зобов'язання, що також ними не оспорюється.

Позивач хибно стверджує про припинення договору в наслідок його одностороннього розірвання так, як обставини, якими позивач обґрунтовує своє твердження - ухилення від виконання ним свого зобов'язання підписати акт приймання-передачі земельної ділянки, фактично відсутні.

Засади цивільного законодавства передбачені ст. 3 ЦК України до числа яких, зокрема, належить свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Межі здійснення суб'єктом цивільних правовідносин своїх прав обмежені нормами ст. 13 ЦК України, які передбачають, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Вимоги позивача про визнання припиненими орендних правовідносин сторін та повернення земельної ділянки не відповідають вказаним нормам цивільного законодавства.

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду вважає, що заперечення відповідача на позов та ідентичні їм доводи апеляційної скарги спростовують обґрунтування позивних вимог.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції не дав невірну оцінку доказам у справі, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, невірно встановив правовідносини сторін в наслідок чого дійшов безпідставних висновків, що потягло ухвалення незаконного рішення.

У зв'язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.. 263 ЦПК України та відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Про судові витрати

Враховуючи, що апеляційний суд ухвалює у справі нове рішення яким відмовляє в позові, відповідно до ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача сплачений відповідачем судовий збір за подання до суду апеляційної скарги.

З цих же підстав сплачений позивачем судовий збір за подання до суду позовної заяви покладається також на нього.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання правовідносин за договором оренди землі припиненими та зобов'язання повернути земельну ділянку відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» ( ідентифікаційний код юридичної особи 30108718, місце знаходження: м. Київ, вул. Петропавлівська, б. 15) 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлено 24 лютого 2019 року. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: А.М. Головань

С.І. Мурашко