Справа № 463/1744/18
Провадження № 2/463/301/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

за участю секретаря судових засідань Козак О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», третьої особи: ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином, суд,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, просить стягнути з відповідача на її користь шкоду, завдану злочином, вчиненим ОСОБА_5 , як працівником Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», в розмірі 22 500,00 євро., що становить собою розмір внесеного позивачем банківського вкладу.

Позов мотивує тим, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року, залишеним у цій частині без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, по факту незаконного заволодіння належними ОСОБА_4 грошовими коштами на загальну суму 22 500,00 євро шляхом укладення депозитного договору № НОМЕР_1 на вклад «Депозитний» від 05.06.2013 року. Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної злочином шкоди в кримінальному провадженні не заявлявся. У зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 на момент вчинення злочину у трудових відносинах з ПАТ «Державний ощадний банк України», позивач просить стягнути заподіяну третьою особою шкоду з відповідача в порядку ч.1 ст.1172 ЦК України. А тому позивач звернулася до суду з даним позовом, який просить задоволити.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому та поданій відповідь на відзив (т.1 а.с.75-77). Пояснив, що не погоджується з позицією представника відповідача про те, що відшкодування шкоди по вказаній справі необхідно проводити у гривнях у перерахунку з іноземної валюти виключно на момент заволодіння ним, при цьому покликався по правовий висновок ВС в постанові від 15.03.2018 року у справі №638/1841/14-ц, згідно якого боржник повинен брати до уваги офіційний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день зарахування коштів на рахунок кредитора. Крім того, просив залишити без розгляду докази додані до додаткових пояснень представником відповідача, оскільки такі подано після закриття підготовчого провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених в поданому та долученому до матеріалів справи відзиві на позов (т.1 а.с.27-30) та запереченнях (т.1 а.с.93-96), додаткових поясненнях (т.1 а.с.240-250, т.2 а.с.1-10). Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Пояснив, що дійсно згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року, залишеним у цій частині без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року, встановлено, що ОСОБА_5 під видом імітування договірних відносин із Банком без укладення депозитних договорів, без відкриття депозитних рахунків та без внесення коштів на ці рахунки через касу банку, заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 254 052,00 грн., а не 22 500,00 євро., як зазначає позивач, зокрема 10.02.2010 року - 22 000,00 грн., 05.06.2013 року - 187,00 грн., 29.01.2009 року - 5 000,00 євро (еквівалент 51 051,00 грн.), 03.05.2012 року - 2 256,25 євро (еквівалент 23 848,00 грн.), 05.06.2013 року - 15 000,00 євро (еквівалент 156 966 грн.). З огляду на ст.192 ЦК України та п.25 Постанови ВСУ №10 від 06.11.2009 року, еквівалент суми коштів, щодо яких вирішується питання про відшкодування шкоди, підлягає перерахунку з іноземної валюти на грошову одиницю (гривню) виключно на момент заволодіння ними. Про безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, на думку представника відповідача свідчить і той факт, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 та АТ «Ощадбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та задоволено зустрічний позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про визнання договору банківського вкладу нікчемним. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року скасовано рішення Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2016 року та ухвалено нове, яким стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_4 за депозитним договором № НОМЕР_1 на вклад «Депозитний» від 05.06.2013 року 22 500,00 євро, 540,04 євро процентів, 85,07 євро трьох відсотків річних та 275,00 грн. понесених судових витрат. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року відповідно до ст..319 ЦПК України набрало законної сили з моменту його проголошення, та 22-30.12.2016 року було виконано Банком. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2016 року відхилено касаційну скаргу АТ «Ощадбанк», а Рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду України від 29.11.2017 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2016 року скасовано, а рішення Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2016 року залишено в силі. А відтак починаючи з 29.11.2017 року позивач ОСОБА_4 зобов`язана повернути АТ «Ощадбанк» безпідставно одержані кошти за скасованим рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року. У зв`язку з неодержанням в добровільному порядку коштів від позивача Банк звернувся із заявою про поворот виконання судового рішення. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12.01.2018 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 23.05.2018 року заяву про поворот виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року у справі №463/2111/14-ц задоволено. Зазначені вище рішення свідчать про відсутність договірних відносин між Банком та позивачем. Пред`явлення позивачем даного позову розцінюється представником відповідач як намагання перешкодити повороту виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року у справі №463/2111/14-ц та з метою подвоєння суми заволодіння коштами державного Банку.

Третя особа в судове засідання з розгляду даної справи не з`явилася, хоча про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв про розгляд справи у її відсутність та пояснень на позов або відзив на позов не подала. Її неявка у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Ухвалою судді від 03.04.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.

Ухвалою суду від 25.07.2018 року прийнято поданий представником відповідача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» відзив на позов, поновивши при цьому відповідачу строк на його подачу. Залучено до участі у справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 23.05.2019 року закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року, залишеним у цій частині без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, зокрема по факту незаконного заволодіння належними ОСОБА_4 грошовими коштами на загальну суму 304 234,0 гривень (т.1 а.с.100-204), а не 22 500,00 євро, як зазначає у позові позивач.

Згідно зазначеного вище вироку суду, ОСОБА_5 10.02.2010 року заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 у розмірі 22000,0 гривень, 15.03.2011 року - 22000,0 гривень, 03.05.2012 року - 22000,0 гривень, 05.06.2013 року - 187,0 гривень, 29.01.2009 року - 5000,0 Євро, 10.02.2010 року - 5000,0 Євро, 15.03.2011 року - 5000,0 Євро, 03.05.2012 року - 2256,25 Євро, 05.06.2013 року - 15000,0 Євро.

Поряд з цим суд вважає такими, що не стосуються суті даної справи покликання представника відповідача про те, що розмір заподіяної позивачу ОСОБА_4 шкоди, визначеної в гривневому еквіваленті та зазначеної у вироці суду, є такою, що порахована неправильно. Оскільки така сума є зазначена у вироці, який набрав законної сили, та з цієї підстави вирок суду першої інстанції апеляційному перегляду не підлягав.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт заподіяння майнової шкоди позивачу внаслідок вчинення злочину ОСОБА_5 . встановлено судом у кримінальному провадженні та не підлягає доказуванню в ході розгляду цієї цивільної справи.

Як встановлено судом і підтверджено представником відповідача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні, а тому не потребує доказуванню, ОСОБА_5 перебувала на посаді завідуючої ТВБВ № 10013/0332 територіально-відокремленого безбалансового відділення № 10013/0289 АТ «Ощадбанк», за адресою: м.Львів , вул.Медової Печери ,39, в період заволодіння коштами позивача.

Як встановлено судом з матеріалів позовної заяви, що підтвердив в своїх поясненнях, даних в судовому засіданні представник позивача, позивач звертаючись до суду даним позовом про відшкодування юридичною особою заподіяної шкоди в порядку вимог ст.1172 ЦК України, тобто шкоди завданої працівником, фактично просить стягнути з Банку розмір вкладу, внесеного позивачем по договорах банківського владу.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З представлених представником відповідача та долучених судом до матеріалів справи письмових доказів, судом встановлено, що Банком по судовому рішенню в цивільній справі виплачено кошти, що являють собою розмір банківського вкладу, внесеного позивачем ОСОБА_4 . Крім того, суд вважає, що такі докази не підлягають залишенню без розгляду, оскільки хоч такі і подані після закриття підготовчого провадження, однак про наявність таких знали обоє сторін і такими встановлено обставини про які відомо обом сторонам.

Зокрема, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 та АТ «Ощадбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та задоволено зустрічний позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про визнання договору банківського вкладу нікчемним. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року скасовано рішення Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2016 року та ухвалено нове, яким стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_4 за депозитним договором № НОМЕР_1 на вклад «Депозитний» від 05.06.2013 року 22 500,00 євро, 540,04 євро процентів, 85,07 євро трьох відсотків річних та 275,00 грн. понесених судових витрат. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року відповідно до ст..319 ЦПК України набрало законної сили з моменту його проголошення, та 22-30.12.2016 року було виконано Банком.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2016 року відхилено касаційну скаргу АТ «Ощадбанк», а Рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду України від 29.11.2017 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2016 року скасовано, а рішення Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2016 року залишено в силі. А відтак починаючи з 29.11.2017 року позивач ОСОБА_4 зобов`язана повернути АТ «Ощадбанк» безпідставно одержані кошти за скасованим рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року. У зв`язку з неодержанням в добровільному порядку коштів від позивача Банк звернувся із заявою про поворот виконання судового рішення. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12.01.2018 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 23.05.2018 року заяву про поворот виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року у справі №463/2111/14-ц задоволено.

Крім того, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 26.06.2017 року у справі №461/5712/14-ц, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 19.12.2017 року, позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення неповернутого банківського вкладу - задоволено, в задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ 10013/0289 філії Львівського обласного управління до ОСОБА_4 про визнання договору банківського вкладу нікчемним - відмовлено. Вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 26000,0 гривень за договором банківського вкладу, 1826 грн. 27 коп. відсотків по вкладу та 98 грн. 30 коп. три відсотки річних.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, на підтвердження чого представив відповідні підтверджуючі документи, 07.11.2018р. зазначена вище сума готівкою сплачена Банком на користь ОСОБА_4 , що підтверджується заявою на видачу готівки № від 07.11.2018р. (т.2, а.с.10).

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивач звернулась до суду в порядку ст.1172 ЦК України - відшкодування шкоди завданої працівником, однак фактично просить стягнути з Банку шкоду, яка являє собою розмір вкладу, який уже стягнуто по судовому рішенню в іншій цивільній справі, то заявлений позивачем позов не підлягає задоволенню у зв`язку з неправильністю обраного позивачем способу захисту порушених прав.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355 ЦПК України, ст.ст. 22,1166,1172 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_4 (місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 ) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» (місцезнаходження: м.Львів, вул.Січових Стрільців, 9), третьої особи: ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої злочином - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 08 жовтня 2019 року.

Суддя: Шеремета Г. І.