Єдиний унікальний номер 233/3476/17 Номер провадження 22-ц/804/1318/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року

м. Бахмут

Справа № 233/3476/17

Провадження № 22-ц/804/1318/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Біляєвої О.М.,

суддів Будулуци М.С., Папоян В.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області в складі судді Мартиненко В. С. від 15 лютого 2019 року, ухвалене в м. Костянтинівці Донецької області, дата складення повного рішення - 25 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 пред`явила даний позов до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди.

Позов мотивовано тим, що 14 вересня 2016 року близько 19 год. 45 хв. неподалік свого будинку АДРЕСА_1 та будинку № 9 її покусали три собаки по кличці «Джек», «Іштар», « Моніка », які належать сусідці ОСОБА_2 Після укусу собак позивач того ж дня каретою швидкої медичної допомоги була доставлена до хірургічного відділення міської лікарні № 5, де була прооперована і знаходилась на стаціонарному лікуванні два тижні. Крім того, працівники лікувального закладу про подію повідомили Костянтинівський міський відділ поліції, в результаті чого відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 154 КУпАП України.

ОСОБА_1 зазначає, що під час лікування від укусів собак на придбання ліків вона витратила 1389 грн 96 коп.; собаки під час нападу зіпсували одяг вартістю 3500 грн 00 коп., у зв`язку з чим ці суми підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, внаслідок укусу собак вона зазнала моральних страждань, а саме: дуже злякалася, втратила сон, стала вразливою, отримала болючі ушкодження різних частин тіла. Моральну шкоду вона оцінює в 50000 грн 00 коп.

Ухвалою суду першої інстанції від 02 березня 2018 року припинено процедуру врегулювання спору за участю судді.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2019 року позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 941 грн 96 коп., у відшкодування моральної шкоди 20000 грн 00 коп., а всього 20941 грн 96 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення мотивовано тим, що три собаки - метиси на породу американський піт-бультер`єр, власником яких є ОСОБА_2 , напали на позивача і спричинили їй тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих травм ОСОБА_1 завдана майнова та моральна шкода, яка відшкодовується відповідачем, оскільки остання порушила Правила утримання тварин.

У березні 2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не надала доказів того, що шкоду їй завдано внаслідок неправомірних дій відповідача. Суд не дав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_4 , якими спростовується вина відповідача, а також тій обставині, що шкода завдана позивачеві саме з її вини.

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження одночасно з апеляційною скаргою, проте не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу (ас. 6).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні решти вимог сторонами не оскаржено.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив, що 14 вересня 2016 року неподалік будинків № 9 і № 11 по вул. Ковельська м. Костянтинівки ОСОБА_1 покусали три собаки по кличці «Джек», «Іштар», «Моніка», які належать сусідці ОСОБА_2

Згідно з медичними картами, з приводу укусу собак (укушено-рваного поранення верхніх кінцівок, лівого стегна, правої сідниці, обличчя, тулуба) ОСОБА_1 знаходилась з 14 вересня 2016 року по 29 вересня 2016 року на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Комунальної установи «Центральна районна лікарня» (м. Костянтинівка), а з 30 вересня 2016 року по 19 жовтня 2016 року - на амбулаторному лікуванні в Комунальній установі «Лікувально-профілактична установа міська лікарня № 5» (м. Костянтинівка).

Згодом позивач направлена на консультацію до комбустіолога з діагнозом: колоїдні рубці рук, тулуба, лівого стегна.

Згідно з висновком кінологічної експертизи, собаки по кличці «Джек», «Іштар», « Моніка » є метисами на породу Американський пітбультер`єр.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11, 1166, 1167 ЦК України дає підстави вважати, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду та завданою шкодою, вина особи, яка завдала шкоду.

Частиною другою статті 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 9 статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і

законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Аналогічні вимоги щодо утримання домашніх тварин містять пункт 2, підпункт «в» пункту 3 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, що затверджені 17 червня 1980 року Заступником Міністра житлово-комунального господарства УРСР О. О. Пустоваровим, Заступником Міністра сільського господарства УРСР О. М . Окопним, 18 червня 1980 року Головним державним санітарним лікарем Української РСР, заступником Міністра охорони здоров`я УРСР О. В. Павловим.

Тобто, саме на особу, яка утримує домашніх тварин, покладено обов`язок не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей.

Частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Судом установлено і визнається ОСОБА_2 , що остання є власником собак по кличці «Джек», «Іштар», «Моніка», які 14 вересня 2016 року поза межами подвір`я відповідача завдали шкоду ОСОБА_1

Установивши, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_2 не утримувала тварин у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї, тобто порушила правила тримання у населених пунктах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що саме відповідач має нести відповідальність за майнову та моральну шкоду, завдану позивачеві собаками по кличці «Джек», «Іштар», «Моніка».

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Заперечуючи проти позову, відповідач на порушення статей 12, 81 ЦПК України не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 також підтвердив, що собаки покусали позивача поза межами їх з відповідачем подвір`я.

Отже, довід скарги про неправильну правову оцінку доказів, зокрема показань свідка, є хибним.

Згідно з наданими позивачем копіями фіскальних чеків витрати на придбання медикаментів і ліків становлять 1389 грн 96 коп.

Належним чином оцінивши письмові докази, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені витрати у загальному розмірі 941 грн 96 коп., до яких вартість препаратів, що не призначались, і супутніх товарі не включено.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди - 20000 грн 00 коп., суд виходив з огляду на встановлені обставини у справі та глибини фізичних і душевних страждань позивача, тяжкості отриманих тілесних ушкоджень та строку їх лікування.

Такий висновок відповідає встановленим судом обставинам і зроблений з додержанням норм Цивільного кодексу України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції. Нові докази суд апеляційної інстанції не досліджував.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Ураховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Понесені ОСОБА_2 судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. М. Біляєва

Судді М. С. Булулуца

В. В. Папоян