Номер провадження: 22-ц/813/5124/19
Номер справи місцевого суду: 520/9859/18
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря- Ющак А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2018 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

03 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС «Вузівський» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 7305 грн. 37 коп. за період з 01.12.2010 року по 30.06.2017 року, яка складається з таких складових:

-УБПТ - 5786,57 грн.;

-технічне обслуговування ліфта - 484,74 грн.;

-вивезення сміття «Союз» - 1014, 56 грн.;

-вивезення «РАФ» - 19,50 грн.;

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС «Вузівський» судові витрати у розмірі 1762,00грн.

У відзиві від 31.08.2018 року ОСОБА_1 просить застосувати строк позовної давності, посилаючись на вимоги ст. 264 ЦК України. Зазначає, що нею укладено договір на водовідведення та водопостачання 26.05.2015 року з ТОВ «Інфокс». При цьому не спростовує факт несплати комунальних послуг з 01.12.2010 року.

У відповіді на відзив КП «ЖКС «Вузівський» посилається на те, що відповідно до п.5 ч.3ст. 20 Закону України «Про ЖКХ» від 24.06.2004 року споживача зобов`язаний сплачувати комунальні послуги з 01.12.2010 року; ухиляється від укладання договору та не сплачує отримані нею послуги. Посилаючись на скасування судового наказу вважають, що преривався строк позовної давності. При розрахунку боргу враховувалась субсидія.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2018 року позовну заяву КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський» у розмірі 7305 грн. 37 коп. Стягнуто судові витрати з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський» у розмірі 1762,00грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.03.2019 року (під головуванням судді Куриленко О.М.) заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 19.12.2018 року - залишено без задоволення.

01.04.2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила суд заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2018 року скасувати та у задоволенні позовної заяви позивачу відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не викликались, розгляд справи проводився в порядку ст. 369 ЦПК України

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та безпідставним.

Посилається на те, що належним чином не була сповіщена про час, дату та місце судового розгляду, так як судовий наказ, винесений під головуванням судді Куриленко О.М. - скасовано.

Зокрема заявниця зазначає, що не укладала договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення; позивач звернувся до суду після спливу трьох років: 03.08.2008 року після скасування наказу 08.09.2018 року. на момент винесення наказу вже було пропущено строк позовної давності, а саме за період з 01.12.2010 року по 01.05.2012 року, що становить 1 612,39 грн. Судове рішення винесено неповноважним судом.

КП «ЖКС «Вузівський» у своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просили судове заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що районний суд ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та матеріального права.

16.05.2019 року від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення до відзиву КП «ЖКС «Вузівський» на апеляційну скаргу в яких вона посилається на ті ж обставини, що і в апеляційній скарзі та просила її задовольнити.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що згідно з п. п. 1.3, 1.4 Статуту Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1449-V від 4 липня 2007 року, засновником КП «ЖКС «Вузівський» є Одеська міська рада.

Рішенням Одеської міської ради № 1165-V від 05.04.2007 року «Про реорганізацію комунальних підприємств та затвердження їх статутів у новій редакції», КП «Дирекція єдиного замовника «Вузівське» шляхом злиття з КП «Дирекція єдиного замовника «Чубаївське» було реорганізоване у комунальне підприємство «Житлово - комунальний сервіс «Вузівський», який слід вважати правонаступником реорганізованих підприємств.

Згідно рішення Виконавчого комітету ОМР від 25.12.2009 року «Про затвердження актів приймання - передачі з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси жилої будівлі, гуртожитків та інженерних мереж, що належать державному підприємству «Одеський морських торговий порт» вирішено затвердити акти приймання-передачі з державної до комунальної власності територіальної громади гуртожитку № 6 розташованого по вул. Контр -Адмірала Луніна, що у місті Одесі .

Частиною 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний здійснювати контроль над технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; вчасно проводити підготовку житлового будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування й ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів по ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у строк, установлений договором або законодавством.

Як вбачається з п. 1.3 і п. 4.1 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 60 від 25 квітня 2005 року і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року № 541/10821, виконавцем житлово-комунальних послуг може бути суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг, і який може забезпечити виконання зобов`язань, визначених у ч.2 ст.31 «Про житлово-комунальні послуги».

КП «ЖКС «Вузівський» здійснює функції виконавця робіт з утримання будинків, споруд і прибудинкової території, приймає на баланс житлові будинки, їх інженерне обладнання, укладає договора з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-, водопостачальними й іншими спеціалізованими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будинків і прилеглої території. Оплату наданих житлово-комунальних послуг споживач повинен вносити на розрахунковий рахунок КП «ЖКС «Вузівський».

Позивач на договірних засадах здійснює функції замовника послуг по збиранню та вивезенню твердих побутових відходів мешканців будинків, які перебувають на балансі у останнього.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_3 від 19 січня 1998 року.

З розрахунку заборгованості, який наявний у матеріалах справи встановлено, що заборгованість відповідача за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2010 року по 30.06.2017 року становить у загальному розмірі 7 305 гривень 37 копійки, яка складається з: «утримання будинку та прибудинкової території» у розмірі 5 786, 57 гривень; «технічне обслуговування ліфта» у розмірі 484, 74 гривень; виведення сміття «СОЮЗ» - 1014, 56 гривень, вивезення сміття «РАФ» - 19, 50 гривень.

Судовим наказом Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2015 року (під головуванням судді Куриленко О.М.) стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС «Вузівський» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 5 397,30 грн., який скасовано ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2015 року від 08.09.2015 року.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» районний суд виходив з того, що відповідачкою не здійснювалась оплата за житлово-комунальні послуги за фактично отримані послуги, а тому заборгованість за період з 01.12.2010 року по 30.06.2017 року становить 7 305,37 грн.

Апеляційний суд повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Згідно з положеннями ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Крім того, вказаний вище обов`язок також передбачено ст. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», де зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірній основі.

Статтями 20, 21 цього Закону визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язками споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору; оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору; підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Договір з утримання будинку та прибудинкової території підготовлений КП «ЖКС «Вузівський» відповідно до типового договору, затвердженого Постановою КМУ України для укладення із споживачем. На адресу відповідача направлялось інформування із посиланням на норму Закону щодо необхідності укладення договору. До цього часу договір не укладено.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ, відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 21.01.2015 року, ураховуючи, що судовий захист права кредитора на стягнення коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Положення глави 19 ЦК України, що регулюють позовну давність, вказують, зокрема, на таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом встановлено, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01.12.2010 року по 30.06.2017 року.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що починаючи з 01.12.2010 року відповідач не виконував своїх зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг, проте судовий наказ прериває строк позовної давності з 27.05.2012 року

Як вбачається з матеріалів справи судовим наказом від 05.07.2015 року стягнута заборгованість за період з 01.12.2010 року.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу поза межами строку позовної давності, а тому вимоги підлягають задоволенню з червня 2012 року.

Враховуючи зазначене сума заборгованості , за період з червня 2012 року по по 30.05.2017 року становить 5 290,59 грн., яка складається з:

-УБПТ - 4 282,47грн.;

-технічне обслуговування ліфта - 329, 51 грн.;

-вивезення сміття «Союз» - 678, 61 грн.

Відсутність договору між сторонами не є правовою підставою для відмови у позові, оскільки на відповідачці лежить обов`язок сплачувати за фактичне їх використання.

Виходячи з того, що суд розглянув справу за відсутності відповідача не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання судова колегія ив силу п.4ч.1 ст. 376 та п. 3ч.3 ст. 376 ЦПК України скасовує судове рішення з ухваленням нового.

Посилання на неповноважний склад суду не приймається до уваги , так як скасування судового наказу не входить в перелік судового рішення щодо недопустимості повторної участі судді в розгляду справи, передбаченої ст. 37 ЦПК України.

В силу ст. 141 ЦПК України з врахуванням суми задоволення вимог, що становить 72% судового збору повертаються позивачеві понесені судові витрати пропорційно задоволених вимог в розмірі 1 268,64 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2018 року - скасувати та постановити постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський» (юридична адреса: 65088. м.Одеса, вул. Шишкіна, 60-А на р/р НОМЕР_2 ПАТ «МАРФІН БАНК» в м.Чорноморськ, МФО 328168, СДРПОУ 35303304) у розмірі 5 290 грн. 59 коп. (п`ять тисяч двісті дев`яносто гривень п`ятдесят дев`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , на користь Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський» юридична адреса: 65088, м.Одеса, вул.Шишкіна, 60-А на р/р НОМЕР_2 ПАТ «МАРФІН БАНК» в м.Чорноморськ, МФО 328168, ОКПО 35303304 у розмірі 1 268,64 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 05.06.2019 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

Т.В.Цюра