Провадження № 2/645/826/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань Марцишенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 14857,27 грн. за кредитним договором б/н від 15.02.2008 року та судових витрат у розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою суду від 25 січня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Ч.1 ст.44 ЦПК України передбачає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В матеріалах справи міститься клопотання представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в якому останній просить вищевказаний позов розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Суд зазначає, що відповідач позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не визнає, надавав до суду клопотання про витребування детального розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом та пенею.

Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року клопотання відповідача задоволено та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» вищевказану інформацію.

Станом на 27 вересня 2019 року витребувана інформація за вищевказаною ухвалою до суду не надійшла.

Ухвалою суду від 28 березня 2019 року визнано обов`язковою явку позивача - акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у судове засідання.

За приписами п. 3 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Однак, в судові засідання, призначені на 28 серпня 2019 року та 27 вересня 2019 року представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать розписка про явку в судове засідання та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про залишення вищевказаної позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача у судове засідання. Клопотання просить розглянути за його відсутності.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників справи, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки належним чином повідомлений представник позивача в судове засідання не з`являється, доказів поважності неявки в судове засідання не надав, тому немає підстав для відкладення судового засідання.

Таким чином, суд вважає за необхідним постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і це не може бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про залишення заяви без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст.10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що процесуальна бездіяльність позивача не може бути перешкодою для здійснення судочинства судом першої інстанції у визначені чинним цивільно-процесуальним законодавством строки.

Разом з тим, суд зазначає, що неявка позивача перешкоджає вирішенню спору, у зв`язку з чим і було визнано обов`язковою явку АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання по даній справі.

Зважаючи на викладене, суд, у зв`язку з повторною неявкою належно повідомленого позивача в судове засіданні, явка якого визнана обов`язковою ухвалою суду від 28 березня 2019 року та враховуючи, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи, вважає за необхідне на підставі ст.ст. 223, 257 ЦПК України залишити позов без розгляду.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 13, 223, 257, 259-261, 352, 354 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що у разі залишення позовної заяви без розгляду, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 02 жовтня 2019 року.

Суддя