ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/458/18

Головуючий у першій інстанції - Косенко Ю. Л.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/354/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області у складі судді Косенко Ю.Л. від 19 грудня 2018 року (повний текст рішення складений 22 грудня 2018 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області про стягнення індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та матеріальної допомоги на оздоровлення,

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Відділ освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області,

У С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області про стягнення індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та матеріальної допомоги на оздоровлення, в якому, уточнивши позовні вимоги заявою від 06.12.2018, просив стягнути з відповідача на його користь індексацію заробітної плати за період з квітня по листопад 2008 року в сумі 410,31 грн., квітня по грудень 2010 року в сумі 174,89 грн., з січня по липень 2016 року та з листопада по грудень 2016 року в сумі 9459,91 грн., на загальну суму 10045,11 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 2010 по 2017 рік в сумі 11647,27 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з квітня по листопад 2008 року в сумі 762, 46 грн., квітня по грудень 2010 року в сумі 230,64 грн., з січня по липень 2016 року та з листопада по грудень 2016 року в сумі 2287,18 грн., на загальну суму 3280, 28грн.

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 зазначає, що судом безпідставно відхилено поданий ним розрахунок невиплаченої індексації заробітної плати. Відповідачем не надано жодних розрахунків, які б свідчили про неправильне нарахування ним індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та матеріальної допомоги на оздоровлення, а також не надано доказів, на підставі яких можна зробити висновок про те, що індексація за вказані ним періоди не повинна нараховуватися. Розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проведені ним відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078.

Також ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні на його користь матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 2010 по 2017 рік в сумі 11647,27 грн., оскільки Колективним договором від 10.03.2010 та Колективним договором на 2016-2020 роки, які укладалися між дирекцією Талалаївської ЗОШ та профспілковим комітетом школи, визначений обов'язок роботодавця виплачувати матеріальну допомогу на оздоровлення працівникам. ОСОБА_2 вважає, що працівниками є не лише педагогічні, науково-педагогічні працівники, а всі наймані працівники, які працюють в Талалаївській ЗОШ, незалежно від займаної посади.

Відповідач Відділ освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області передбаченим ст. 360 ЦПК України правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Оскільки ціна позову в цій справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до переліку тих, які, відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тому, згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивачу ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено 07 лютого 2019 року, відповідачу Відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області копію ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією апеляційної скарги вручено 08 лютого 2019 року, що підтверджується долученими до матеріалів справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі вставлено, що ОСОБА_2 з 03.09.2007 працював в Талалаївській ЗОШ І-ІІІ ступенів на посаді майстра виробничого навчання, з 01.09.2009 переведений на посаду працівника по обслуговуванню Талалаївської ЗОШ та відповідальним за міні котельню, з 03.11.2011 прийнятий на посаду водія школи, звільнившись з посади працівника по обслуговуванню школи, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.9).

Сторонами у справі визнавався та не оспорювався той факт, що заробітна плата у період з 2008 року по 2017 рік виплачувалася позивачу Відділом освіти Талалаївської районної державної адміністрації, який був реорганізований у Відділ освіти, молоді та спорту Талалаївської РДА згідно розпорядження голови РДА від 02.03.2018 "Про реорганізацію та припинення юридичних осіб публічного права" (а.с.12).

Розмір щомісячної заробітної плати позивача за період з 2008 по 2015 рік включно підтверджується довідкою від 13.12.2018, виданою Відділом освіти, молоді та спорту Талалаївської РДА (а.с.129), а за період з 2016 по 2017 рік - довідкою від 17.12.2018, виданою Талалаївською селищною радою, оскільки розрахунково-платіжні відомості по заробітній платі на вказані роки передані селищній раді (а.с.144). З цих довідок вбачається, що у 2008, 2010, та 2016 роках індексація заробітної плати ОСОБА_2 не нараховувалася, а матеріальна допомога на оздоровлення виплачувалася лише у червні 2008 року та у липні 2009 року.

В обґрунтування позовних вимог щодо права на індексацію заробітної плати за 2008, 2010 та 2016 роки та стягнення коштів, позивачем надано суду розрахунок, відповідно до якого за період з квітня по листопад 2008 року розмір індексації його заробітної плати складає 410,31 грн., за період з квітня по грудень 2010 року - 174,89 грн., за період з січня по липень 2016 року та з листопада по грудень 2016 року - 9459,91 грн., а всього - 10045,11 грн.

При обчисленні індексації заробітної плати за 2008 рік позивачем як базовий місяць визначено січень 2008 року, при обчисленні індексації за 2010 рік як базовий визначено січень 2010 року, а при обчисленні суми індексації за 2016 рік базовим місяцем визначено грудень 2013 року (а.с.94-110).

Відповідно до ч.5 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року №2017-III, індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 № 1282-XII з наступними змінами та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078.

Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно ч.1 ст. 2 зазначеного Закону та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Відповідно до статей 3-4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із наведених положень законодавства, поріг індексації, який надає право на індексацію грошових доходів населення, встановлено в розмірі 103 відсотка. Зазначений поріг у такому розмірі встановлено Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII, до цього часу поріг індексації був встановлений в розмірі 101 відсоток.

Відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, у разі підвищення заробітної плати місяць у якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів отриманих громадянами за цей місяць не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Отже, базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є місяць, у якому відбулося підвищення грошових доходів населення з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом; індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Оскільки позивачем не надано належних доказів того, що саме в січні 2008 року відбулося підвищення його заробітної плати, визначення ним цього місяця як базового при обчисленні індексації заробітної плати за 2008 рік є безпідставним. Оскільки відповідно до довідки від 13.12.2018 про розмір заробітної плати позивача, у січні 2010 року його заробітна плата не підвищувалася, визначення ним цього місяця як базового при обчисленні індексації заробітної плати за 2010 рік також є безпідставним.

З довідки про заробітну плату позивача вбачається, що в період з грудня 2013 по грудень 2016 року відбувалося підвищення його заробітної плати, а як було зазначено вище, індексація грошових доходів, отриманих громадянами за місяць, у якому відбулося підвищення грошових доходів населення з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, не провадиться.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відхилив розрахунок, наданий позивачем ОСОБА_2 в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення індексації заробітної плати, оскільки він є недостовірним, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову як в цій частині, так і частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, оскільки ця вимога є похідною.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 2010 по 2017 рік в сумі 11647,27 грн., суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач ОСОБА_2 не відноситься до категорії педагогічних і науково-педагогічних працівників, а тому під дію ст. 57 Закону України "Про освіту", якою закріплено державні гарантії педагогічним і науково-педагогічним працівникам, в тому числі виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, не підпадає і на нього ця норма Закону не поширюється.

Посилання позивача на колективні договори, які укладалися між дирекцією Талалаївської ЗОШ та профспілковим комітетом школи, зокрема, на пункт 4.1.5. Колективного договору від 10.03.2010, та на пункт 7.1.1. Колективного договору на 2016-2020 роки (а.с.28-46) правильність висновку суду першої інстанції не спростовує, оскільки в цих колективних договорах відсутні положення щодо обов'язковості виплати матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам школи при виході у відпустку (крім обов'язку, визначеного ст. 57 Закону України "Про освіту").

Відповідно до п. 4 постанови КМУ "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" № 1298 від 30 серпня 2018 року, керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій надається право, в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання.

Отже, оскільки надання допомоги на оздоровлення при виході у відпустку працівникам, які не є педагогічними працівниками, є правом, а не обов'язком керівника, як помилково зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_2, і лише в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 11647 грн. 27 коп., а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2018 року - залишенню без змін, оскільки воно ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 01 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: