Постанова

Іменем України

03 червня 2019 року

м. Київ

справа № 676/1143/17

провадження № 61-41989св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року у складі колегії суддів: Грох Л. М.,

Гринчука Р. С., Ярмолюка О. І.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 14 березня 2008 року між нею та

ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір, за умовами якого позивач мала отримати кредит в розмірі 25 000,00 доларів США, які зобов`язалась повернути на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Строк виконання зобов`язання сторони погодили до 13 березня 2023 року.

На виконання умов кредитного договору позивачу були відкриті позичковий та поточні рахунки, на яких мав відображатись обіг грошових коштів. Належними доказами підтверджується отримання позивачем 10 000,00 доларів США, які вона повернула банку. Доказів отримання нею кредитних коштів від 7 000,00 до 15 000,00 доларів США банк підтвердити не може, що на думку позивача свідчить про невиконання банком своїх договірних обов`язків кредитора. У зв`язку з невиконанням кредитором своїх зобов`язань та у відповідності до статей 610-611, 613, 615 ЦК України у позичальника виникло право на односторонню відмову від зобов`язання та несплату відповідних процентів кредитору.

В 2010 році банк в односторонньому порядку на порушення вимог статті 1075 ЦК України припинив дію договірного позичкового рахунку і змінив без згоди та повідомлення позивача на новий позичковий рахунок, з такими діями банку вона не погоджується.

Враховуючи, що банк не може підтвердити належними доказами надання кредиту в розмірі 25 000,00 доларів США, грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США, які були видані їй банком нею повернуті, вважає, що її зобов`язання є припиненим.

ОСОБА_1 просила визнати незаконним договір банківського рахунку

№ 890/08-24 від 14 березня 2008 року, визнати неналежно виконаним Генеральний договір про надання кредитних послуг № 890/102-ГД-20

від 14 березня 2008 року з додатковими угодами до нього, визнати за позивачем право на односторонню відмову від зобов`язання за кредитним договором, визнати зобов`язання за кредитним договором припиненим.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2017 року прийнято відмову представника позивача від позову в частині визнання незаконним договору банківського рахунку №890/08-24

від 14 березня 2008 року укладеного з ОСОБА_1 , визнання неналежно виконаним Генерального договору про надання кредитних послуг

№ 890/102-ГД-20 від 14 березня 2008 року з додатковими угодами до нього укладеного з ОСОБА_1 , визнання за ОСОБА_1 права на односторонню відмову від зобов`язання за кредитним договором. Провадження в цій частині закрито.

Позивач остаточно просила визнати зобов`язання за кредитним договором

№ 890/102-ГД 20 припиненим.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до

ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання порушень зобов`язання та відповідальності за них, - відмовлено.

Рішення суду мотивовано недоведеністю заявлених позовних вимог. При цьому, суд вказав, що у позивача наявна заборгованість за кредитним договором, а тому підстави для припинення зобов`язання за цим договором у зв`язку з виконанням відсутні.

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, - відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що ухвалюючи рішення, місцевий суд також обговорював і приймав рішення за позовними вимогами про визнання незаконним договору банківського рахунку, визнання неналежно виконаним Генерального договору про надання кредитних послуг № 890/102-ГД-20 від 14 березня 2008 року, визнання за ОСОБА_1 права на односторонню відмову від зобов`язання за кредитним договором, за якими ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 грудня 2017 року провадження в справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, апеляційний суд виходив із наявності у позивача заборгованості за кредитним договором, що виключає наявність підстав для припинення зобов`язання за цим договором у зв`язку з його виконанням.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

03 серпня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, з урахуванням уточненої редакції касаційної скарги, просить скасувати постанову апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року та направити справу для нового розгляду до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що суд не надав належної оцінки доказам наявним в матеріалах справи, що призвело до ухвалення неправильного судового рішення. Суд не надав належну оцінку доказам, поданим позивачем.

Доводи інших учасників справи:

27 вересня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи судом апеляційної інстанції:

14 березня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений генеральний договір про надання кредитних послуг.

Відповідно до пункту 3 Генерального договору № 890/102-ГД-20 від 14 березня 2008 року надання кредитних послуг здійснюється шляхом укладення додаткових угод, що є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до пункту 5 договору конкретні умови кредитної послуги, зокрема, валюта, сума, мета, строк, форма надання грошових коштів, розмір процентної ставки та спосіб виконання/погашення зобов`язань визначаються додатковими угодами.

Відповідно пункту 2.3. Генерального договору № 890/102-ГД-20 кредитна послуга вважається наданою в момент перерахування суми траншу кредиту на відповідний поточний рахунок позичальника на підставі його письмової заяви.

Згідно підпункту 1.2 Додаткової угоди № 890/103-ВКЛ-7 до Генерального договору від 14 березня 2008 року, кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до основних положень Генерального договору у формі відновлювальної кредитної лінії окремими частинами. Надання кредиту здійснюється в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 25 000,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних в доларах США та комісій, в розмірі та порядку, визначеного тарифами на послуги, що містяться в додатку № 1 до Генерального договору.

Кредит наданий на споживчі цілі шляхом перерахування кредитних коштів і максимального ліміту заборгованості, що діє на дату видачі відповідного траншу з позичкового рахунку № НОМЕР_1 на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_3. Надання кредиту здійснюється в межах максимального ліміту заборгованості з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 09 березня 2009 року.

Строк виконання зобов`язань сторони погодили до 13 березня 2023 року.

10 жовтня 2008 року сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до Додаткової угоди № 890/103-ВКЛ-7, яким передбачено нарахування та сплату комісії за послуги по наданню кредиту в розмірі визначеному Тарифами.

31 грудня 2009 року сторонами укладено договір про внесення змін до Додаткової угоди № 890/1 ОЗ-ВКЛ-7 за умовами якої позичальнику збільшений термін погашення заборгованості за кредитом, починаючи з грудня 2009 року до 05 березня 2014 року шляхом внесення щомісячного платежу в сумі

342,24 доларів США.

14 березня 2008 року сторони уклали договір банківського рахунку

№ 890/08-24 і згідно пункту 1.1 договору банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_2 .

З зазначеного рахунку позивач через касу банку отримала грошові кошти:

14 березня 2008 року в сумі 10 000,00 доларів США, 05 травня 2008 року -

5 000,00 доларів США, 25 червня 2008 року - 3 000,00 доларів США, що підтверджується листом-заявкою з підписом позичальника, меморіальними ордерами, розрахунком заборгованості та довідкою від 05 травня 2017 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої, другої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках встановлених договором або законом.

За статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Висновок Верховного Суду:

Апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, встановив наявність у позивача заборгованості за кредитним договором. Заява на видачу готівки є первинним бухгалтерським документом, який фіксує факт здійснення бухгалтерської операції, а отже є належним та допустимим доказом факту видачі кредиту. Апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду Хмельницької області

від 26 червня 2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко