Справа №: 398/4593/18
провадження №: 2/398/575/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" червня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Крімченко С.А.,

з участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодуваня матеріальної та моральної шкоди, заподяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

представник позивача адвоката Швеця С.В.,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Швець С.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодуваня матеріальної шкоди в сумі 22848 грн. 95 коп. та моральної шкоди в сумі 100 000 грн., заподяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.11.2017 року близько 21год. 00хв. на перехресті проспекту Соборного та вул.Героїв Сталінграду м.Олександрія Кіровоградської області, відповідач, керуючи автомобілем «ДЕУ СЕНС», державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав переваги в русі автомобілю «Форд-Транзит « , державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач, та допустив зіткнення з останнім. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Даний факт підтверджується постановою Олександрійського міськрайонного суду від 11.04.2018 року у справі № 398/10/18, відповідно до якої в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що дійсно рухався по другорядній дорозі та не надав перевагу в русі автомобілю «Форд-Транзит», у зв`язку з чим автомобілі отримали механічні ушкодження.

Право власності на автомобіль «Форд-Транзит», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 03.02.2010 року.Довіреністю НМТ 826035 ОСОБА_4 надав право ОСОБА_1 експлуатувати, а також розпоряджатися від його імені даним автомобілем .

Відповідно до заключення експертного дослідження авто товарознавця №334/17/А від 29.12.2017 року матеріальні збитки, спричиненні власнику автомобіля «Форд-Транзит, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження під час ДТП, становлять 120296грн. 33коп.

Оскільки відповідальність відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована не була, позивач звернувся до Моторного транспортного страхового бюро України та отримав страхове відшкодування в сумі 97447грн. 38 коп., що є меншою, ніж розмір шкоди, встановлений експертизою.

Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача різницю між шкодою, яку було встановлено заключенням експерта та страховим відшкодуванням, що становить 22848,95грн. (120296,33 97447,38)

Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану дорожньо-транспорною пригодою, розмір якої він оцінює в 100000грн., обгрунтовуючи вимоги тим, що через пошкодження автомобіля та відсутністю коштів на придбання нового позивач, за потреби скористатись транспортним засобом, змушений був тривалий час просити допомоги у рідних та близьких, що становило незручності як для позивача так і для останніх. Багато справ, які було заплановано раніше та вирішення яких потребувало використання транспортного засобу, довелось відкласти, а від деяких взагалі відмовитись. Крім того, позивач є інвалідом 2 групи по причині захворювання опорн-0рухового апарату, йому вкрай тяжко пересуватись без транспортного засобу, а деякі життєві проблеми взагалі він не може вирішити без автомобіля.

Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на оплату проведення авто-товарознавчого дослідження на суму 2600грн.

Відповідачем був направлений відзив на даний позов.В відзиві зазначено про часткове визнання вимог позовної заяви, а саме матеріальної шкоди в сумі 22848 грн. 95 коп.Не визнає вимогу про стягнення з нього моральної шкоди в сумі 100000 грн, так як позивачем не надані докази заподіяння йому моральних страждань, передбачених законом.Шкода заподіяна з необережності. Він не працює, у нього на утриманні малолітня дитина.Він згоден відшкодувати завдану ним матеріальну шкоду.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав, просив його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що визнає вимогу про стягнення матеріальної шкоди.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.04.2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення. Разом з тим, як свідчить із мотивувальної частини даної постанови , в судовому засіданні ОСОБА_2 визнав, що 12.11.2017 дійсно рухався по другорядній дорозі та не надав переваги в русі автомобілю "Форд Транзит", в зв`язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , виданого 03.02.2010 року, власником автомобіля марки «Ford Transit 2.4», державний номерний знак НОМЕР_4 , є ОСОБА_4 .

Згідно довіреності від 11.12.2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Несеном В.А., зазначено, що ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 експлуатувати, а також розпоряджатись від його імені належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 , виданого Дніпропетровським ВРЕР-2 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області 03.02.2010 року, автомобілем марки «Ford Transit 2.4», державний номерний знак НОМЕР_4 .

ОСОБА_1 керував автомобілем «Форд-Транзит « , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії , реєстраційного документа на транспортний засіб та довіреності власника ОСОБА_4

Предметом спірних правовідносин у цій праві є відшкодування заподіювачем шкоди потерпілому шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та постановою Верховного Суду від 07 листопада 2017 року по справі № 200/21325/15-ц.

Так як ОСОБА_1 управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії ,реєстраційного документа на транспортний засіб, доручення власника, то він правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої шкоди.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля «ДЕУ СЕНС», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована не була.

Відповідно до п/п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння 1 транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою

Згідно довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» від 08.11.2018 року №415297 на картковий рахунок позивача № НОМЕР_5 12.06.2018 року було зараховано 97447,38грн. Платником коштів зазначене МТСВУ, виплати по справі 46778, згідно наказу 5650 від 11.06.2018 року.

Згідно ст. 29 Закону України № 961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України № 1961-ІУ: «Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість».

В Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

29.12.2017 року вказаний автомобіль було оглянуто судовим експертом ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу.

Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця №334/17А від 03.02.2018 року матеріальний збиток, спричинений власнику вказаного транспортного засобу в наслідок його пошкодження під час ДТП, становить 120296грн. 33коп.

Як свідчить копія телеграми, долучена до матеріалів справи, позивач було повідомляв відповідача про дату та час проведення огляду пошкодженого автомобіля марки «Ford Transit 2.4», державний номерний знак НОМЕР_4 .

Таким чином розмір майнової шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП, становить суму 120296грн. 33грн.

Відповідачем жодних заперечень щодо суми збитків подано не було.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Різниця між шкодою, яку було встановлено заключенням експерта та страховим відшкодуванням становить 22848,95грн. (120296,33 97447,38) .Відповідач погодився, що з нього повинна буди стягнена дана сума.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між сумою вартості відновлювальних робіт, яку встановлено висновком експертного дослідження, та сумою страхового відшкодування, тобто 22848,95грн. (120296,33 97447,28).

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Обґрунтовуючи наявність і розмір моральної шкоди, позивач зазначив, що внаслідок неправомірних дій відповідача було порушено нормальний спосіб його життя, оскільки він є інвалідом ІІ групи через проблеми з опорно-руховим апаратом, а внаслідок ДТП тривалий час не міг користуватися автомобілем тому був змушений просити допомоги у своїх рідних та друзів. Враховуючи викладене, моральну шкоду позивач оцінює в 100000 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України право на відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, мають лише фізичні особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим особам внаслідок ДТП, суд повинен належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат, а також у випадках пред`явлення таких вимог до страховиків враховувати положення ст. 611 ЦК України про те, що таке відшкодування може бути застосовано лише у передбачених законом або договором випадках порушення страховою компанією зобов`язань і виходити з того, чи передбачено укладеним договором страхування можливість такого відшкодування страховиком. Необхідно звернути увагу на те, що п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Згідно роз`яснень в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, від 31 березня 1995 року N 4, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Згідно ч.4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища.

Відповідачем надані суду докази, що він та його дружина не працюють, мають на утриманні малолітню дитину.

Виходячи з обставин справи, враховуючи , що даним ДТП не завдано шкоди здоров`ю позивача , приймаючи до уваги моральні переживання позивача пов`язані зі неможливістю тривалий час користуватися транспортним засобом, враховуючи матеріальне становище відповідача та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, суд приходить до висновку про можливість зменшення моральної шкоди до 5000,00грн.

Керуючись ст.ст. 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на відшкодування матеріальної шкоди 22 848 грн. 95 коп. і на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 07.06.2019 року.

Суддя С.А. Крімченко