Справа № 594/1171/18
Провадження №2/594/30/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року

м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н, укладеним 20.10.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, посилаючись на те, що у відповідності до умов вищевказаного кредитного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 4200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого має заборгованість за кредитним договором, яку позивач просить стягнути в розмірі 117376,39 грн, з яких 3946,28 грн заборгованість за кредитом, 113430,11 грн. заборгованість за відсотками за період з 20.10.2011 р. по 31.01.2018 р., а також понесені судові витрати.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 10.10.2018 року, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

28 грудня 2018 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву в якому вказала, що при отримані кредиту її було видано кредитну картку «Картка Універсальна» за № 4149 4377 4649 3038, строк дії якої до листопада 2016 року. Нова картка її не надавалась. Таким чином строк дії її платіжної картки - до листопада 2016 року. Згідно з розрахунком, наданим банком, останній платіж нею здійснено 14.09.2015 року у сумі 134.01 грн і списання цих коштів здійснювалось банком самостійно із її другої картки , тобто з цієї дати у позивача виникло право на пред'явлення позову про стягнення заборгованості (до 14.09.2018 року), тоді як банк пред'явив позов 17.09.2018 року, а в суд позовна заява поступила ще пізніше. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі за № 385/597/16-ц та від 14.11.2018 року у справі за № 761/14251/16-ц. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якого вона просить, що є підставою для відмови у позові. Окрім того вказала, що коли вона оформляла кредит, то її прізвище було ОСОБА_2. Рішенням Борщівського районного суду від 09.07.2013 року вона шлюб розірвала та поміняла прізвище на Мироняк.

24 січня 2019 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву № б/н від 20.10.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4200.00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між нею і Банком Договір про надання банківських послуг. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання. Щодо строків позовної давності, то зазначив, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобовязань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту, на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6- 61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 11.2016 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 25.09.2018 року до спливу строку позовної давності. У звязку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача АТ КБ ПриватБанк в зал судового засідання не прибув, в поданій заяві просить справу слухати без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 19 лютого 2019 року позову не визнала і просила відмовити в його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі в звязку з пропуском строку позовної давності.

Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

20 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 на підставі її заяви разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (далі кредитний договір), згідно умов якого банк відкриває відповідачу картковий рахунок, надає кредитну картку.

Як вбачається з довідки від 14.01.2019 року №30.1.0.0/2-20180930РВ, наданої представником АТ «Приватбанк», клієнту ОСОБА_2М (ІПН НОМЕР_1) згідно кредитного договору б/н від 20.10.2011 року видавались карти №448189, №493038 остання з них мала термін дії до 11.2016 року.

В листі від 07.07.2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, направленому на адресу суду ПриватБанк зазначає, що з 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Згідно умов вищезазначеного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 4200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначене підтверджується доданою до матеріалів справи копією анкети-заяви відповідача від 20.10.2011 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якими була ознайомлена ОСОБА_2, про що свідчить її підпис у заяві про надання кредиту та довідці про умови кредитування.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_2 (картрахунок №448189 від 29.08.11), старт карткового рахунку 29.08.2011 року SAMD№4924, 448189.CRPL. Універсальна 55 днів. 20.10.2011, встановлено кредитний ліміт 1000 грн; 08.07.2013 збільшено кредитний ліміт 2000 грн; 20.08.2013 збільшено кредитний ліміт 4200 грн; 12.02.2014 знижено кредитний ліміт 3950 грн.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.11, 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, картка діє до останнього календарного дня місяця, вказаного на лицевій стороні карти, включно. Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно Довідки про умови кредитування, пільговий період діє до 55 днів. Розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, слідуючого за звітним. Базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості становить 2,5 %.

За користування кредитом, наданого держателю, при наявності пільгового періоду, клієнт сплачує банку проценти по пільговій процентній ставці в розмірі 0,01% річних в межах встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції., що передбачено п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг.

Погашення кредиту поповнення картрахунку, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору (п.2.1.1.12.3).

На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш як за 7 днів до введення змін, проінформувати клієнта, в тому числі у виписці по картрахунку згідно п.1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважатиметься, що клієнт приймає нові умови.

У відповідності до п.1.1.3.1.9 банк зобовязаний не рідше як один раз в місяць способом, вказаним в заяві надавати держателю виписки про стан рахунків та про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні держателя до системи Internet-bankinq (Приват-24) чи Mobile-bankinq банк надає виписки та можливість доступу до інформації про стан рахунку через дані комплекси.

По закінчення терміну дії картки, банком випускається картка на новий термін.

Згідно заяви позичальника ОСОБА_2 від 20 жовтня 2011 року вона зобовязалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Відповідно до п.2.1.1.3.5. Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Отже, судом встановлено, що сторони погодили як строк дії договору з можливістю його пролонгації на один рік, так і строки виконання зобов'язань шляхом здійснення щомісячного мінімального обов'язкового платежу, розмір якого встановлений умовами договору.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526 , 530 , 610 , частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 4200.00 грн.

Відповідачем ОСОБА_3 не виконуються зобовязання за кредитним договором.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором станом на 30.06.2018 року у розмірі 117376.39 грн, з яких 3946,28 грн заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 113430,11 грн заборгованість за відсотками.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач просить застосувати строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, у справі було встановлено, що згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення заборгованості за кредитом та сплату процентів за користування кредитними коштами частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені в довідці про умови кредитування.

Оскільки умовами договору про надання банківських послуг встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Тобто, оскільки за умовами договору погашення кредиту та сплата відсотків повинна здійснюватись позичальником частинами до кожного 25 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом встановлено, що останній платіж позичальником був здійснений 14 вересня 2015 року.

Згідно довідки, надано АТ КБ «ПриватБанк», строк дії картки 11.2016 року, а банк звернувся до суду з цим позовом 25 вересня 2018 року, суд вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропустив строк трирічної позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, так як така обчислюється зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, остання отримала кредит за відсотковою ставкою 2,5 % на місяць, тобто 30 % річних.

Судом встановлено, що на момент отримання кредиту банк нараховував відсотки за користування кредитом виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, а згодом змінив порядок нарахування відсотків за користування кредитом, зокрема до бази розрахунку включив уже нараховані відсотки та санкції за несвоєчасне виконання зобов'язань. З 01.09.2014 року процентну ставку визначено на рівні 34,8 %, з 01 квітня 2015 року - 43,20 %.

Виходячи з приписів параграфів 1,2 глави 71 ЦК України нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту, фактично отриману позичальником. Зокрема, частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

Умови укладеного договору між сторонами не містять положення про розмір відсотків після закінчення строку його дії.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, що узгоджується з правовою позицією ОСОБА_4 Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 №444/9519/12.

В той же час вищевказаною постановою передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Проте, позивачем не заявлено вимоги, щодо захисту своїх інтересів згідно ст.625 ЦПК.

Враховуючи викладене, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування (строку дії картки).

За таких обставин суд приходить до висновку,що позивачем не сплачено черговий платіж до 25.09.2015, а тому в межах строку позовної давності з 14 вересня 2015 року по 30 листопада 2016 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» має право на отримання від відповідача процентів за користування кредитними коштами, та такі необхідно нараховувати виключно на тіло кредиту за процентною ставкою 43,20 % річних, що становлять 2059 грн 19 коп.

Представник позивач в судові засідання не прибував, іншого розрахунку, про нарахування процентів в межах позовної давності, на які позивач має право не подав, а тому розрахунок процентів здійснено виходячи зі змісту параграфів 1,2 глави 71 ЦК.

Оскільки умови укладеного договору не містять положення про розмір відсотків після закінчення строку його дії, то в стягненні решти процентів слід відмовити.

З огляду на вищенаведене позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 6005.47 грн, з яких 3946.28 грн. заборгованість за кредитом; 2059.19 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

У відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 1762,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 551, 610 - 612, 616, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Горошова Борщівського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк м.Київ вул.Грушевського, 1Д, рах. 3111, МФО 305299, , суму заборгованості за договором від 20 жовтня 2011 року в розмірі 6005 ( шість тисяч пять ) грн 47 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк сплачені судові витрати в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги через Борщівський районний суд до Тернопільського апеляційного суду з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 07 березня 2019 року.

Головуючий П.В. Чир