Справа № 487/1517/19
Провадження № 2/487/1254/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30.05.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів

В С Т А Н О В И В:

25.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, мотивуючи свої вимоги тим,

Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що позивач 17.09.2018 року в меблевому салоні «PALLADIO» уклав з відповідачем договір купівлі-продажу товару, а саме спального гарнітуру «Галиция», сплатив аванс у розмірі 35000,00 грн., але при огляді товару було встановлено, що гарнітур виготовлено не з того матеріалу, який вказаний в договорі купівлі-продажу. Про невідповідність товару, який позивач замовляв, він повідомив відповідача та пояснив останньому, що не буде купувати спальний гарнітур, так як йому було надано недостовірну інформацію про матеріали з яких виготовлено товар. В специфікації товару, яка вказана в договорі також відсутня інформація, про те, що товар виготовлено з ДСП шпонованого шпоном дуба. Крім того, через фактичний обман з боку продавця, позивач повідомив, що остаток вартості меблевого гарнітуру не буде оплачувати, вимагає розірвання Договору та повернення внесеного авансу. На що відповідач в усній формі повідомив позивача, що останній має викупити товар який замов, а аванс у розмірі 35000,00 грн. позивачу не повернуть. Позивач неодноразово звертався на адресу відповідача із вимогою розірвати Договір та повернути аванс. На звернення позивача, в тому числі письмові, відповідач не реагує, отриманні ним від позивача кошти у розмірі 35000,00 грн. добровільно відмовляється повертати. Позивач вважає, що своїми діями відповідач порушив права позивача як споживача та завдав йому матеріальних та моральних збитків. На підставі викладеного у позовній заяві позивач просить суд розірвати договір з відповідачем та стягнути матеріальну та моральну шкоду, а також витрати на правничу допомогу.

В судове засідання позивач не з`явився надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та участі його представника, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, судові повістки направлялись відповідачу за місцем реєстрації його проживання. Відповідач про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подав.

Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається,що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дослідженими письмовими доказами по справі встановлено, що 17.09.2018 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу товару за зразком № СП 112 від 17.09.2018 р. (далі-Договір), предметом якого був спальний гарнітур «Галиция», загальною вартістю 79 225, 00 грн. Також позивач підписав Договір та заплатив аванс у розмірі 44% від вартості усіх меблів, що складало 35000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 05.09.2018 р.

Згідно вказаної у Договорі специфікації спальний гарнітур «Галиция» буде виготовлений із дерева дуба. Після огляду спального гарнітуру, який мав намір придбати, було виявлено, що фасад та корпус меблів виготовлено не з масиву дерева дуб чи дерева дуба як вказано у Договорі, а з деревостружкової плити (ДСП) шпонованої шпоном дуба.

Позивач звертався на адресу відповідача із вимогою розірвати Договір та повернути аванс, але на звернення позивача, відповідач не реагує, отриманні від позивача кошти у розмірі 35000,00 грн. добровільно повертати відмовляється.

Позивач звертався до Центрального відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області та до ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області щодо неправомірних дій відповідача. На що позивач отримав відповідь, що для вирішення даного спору ОСОБА_1 необхідно звернутися з відповідною заявою до суду.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також від втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Відповідно до ст. 698 Цивільного Кодексу України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності.

Відповідно до ст. 700 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Покупець має право до укладання договору купівлі-продажу оглянути товар, вимагати проведення в його присутності перевірки властивостей товару або демонстрації користування товаром, якщо це не виключено у та характером товару і не суперечить правилам роздрібної торгівлі. Якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено, в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. Продавець, який не надав покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо покупець доведе, що вони виникли у зв`язку з відсутністю у нього такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1)розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2)вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно ст. 15 ЗУ Про захист прав споживачів споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

На порушення цієї норми відповідач станом на день подання позовної заяви не повернув сплачені позивачем гроші у якості авансу у розмірі 35000,00 грн.

Оскільки відповідач уникає від повернення авансового внеску, вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача авансового внеску в сумі 35 000, 00 грн. законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, позовні вимоги про розірвання Договору також підлягають задоволенню, так як відповідач вказав в ньому недостовірну інформацію про матеріали з яких виготовлено товар.

Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Так, моральна шкода може полягати, зокрема в порушенні прав, наданих споживачам (постанова Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Оскільки права ОСОБА_1 , як споживача, були порушені відповідачем, суд приходить до переконання, що позивач зазнав моральної шкоди.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань, достатнім розміром для компенсації такої шкоди є 2500,00 грн. яка і підлягає стягненню з відповідача.

Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката

визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, у зв`язку з розглядом даної справи, адвокатом надано позивачу правничу допомогу у вигляді юридичної консультації, правого аналізу спірних правовідносин, підготовки позовної заяви, виготовлення копій документів та інше на загальну суму 4802, 50 грн., у відповідності до умов укладеного 03.01.2019 року договору № 03-19 про надання правової допомоги.

Згідно роз`яснень, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23- рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-УІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42,56ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Надання платної правової допомоги регламентується ЗУ «Про адвокатуру ті адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012року (із змінами і доповненнями),згідно ч. 1 ст. 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката з надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно квитанції до приходного касового ордеру позивач сплатив на користь адвоката В.В. Бондаренко 4802,50 грн. в рахунок оплати вартості наданих юридичних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. ст. ст. 4, 7, 12, 141, 259, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 526, 651, 700, 1212 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити.

Розірвати договір купівлі-продажу товару за зразком № СП 112 від 17.09.2018 року укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошову суму, сплачену за договором купівлі-продажу товару за зразком № СП 112 від 17.09.2018 р. у розмірі 35000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2500,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4802,50 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.О. Гаврасієнко