Провадження №2-з/760/263/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Андрущенко Людмила Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко Аліна Борисівна, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 06.09.2019 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Андрущенко Л.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко А.Б., в якому просить: визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , складений 13.03.2019 р. о 13 год. 30 хв., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрущенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №339.

Одночасно з позовною заявою, позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харченко Аліні Борисівні видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 13 березня 2019 року та вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що як вбачається зі змісту позовних вимог, спадкодавцем є рідна тітка позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема входить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира перебувала у її одноособовій власності.

Позивач вважає заповіт від 13.03.2019 р. недійсним, зазначаючи, що він не був підписаний заповідачем особисто та не відповідає її волі.

Оспорюваний заповіт був складений на користь сторонньої особи ОСОБА_2 у день смерті заповідача 13.03.2019 р. і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрущенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №339.

Даний заповіт є дуже сумнівним, оскільки наміру щодо залишення спадщини ОСОБА_2 , яка не має жодних родинних зв`язків з померлою тіткою, остання ніколи не виражала та не мала.

Крім того, за заповітом як відомості про спадкоємця зазначено лише - ОСОБА_2 , та не зазначено жодних даних за наявністю яких можливо було б встановити дійсну особу такої людини.

Таким чином, позивач вважає, що встановити, що зокрема відповідач є спадкоємцем за заповітом, є неможливо. Відповідно твердження, що саме відповідач був зазначений спадкоємцем, на думку позивача, є лише припущенням. Тому, вважає, що під час посвідчення заповіту було, окрім іншого, порушено вимоги п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 р. № 419, щодо того, що текст заповіту складається так, щоб розпорядження заповідача не викликало непорозумінь чи сумнівів під час оформлення спадщини.

Оспорюваний заповіт підписано не тіткою особисто, а нібито через слабкість рук ОСОБА_3 не могла сама підписати текст заповіту і на її особисте прохання заповіт підписано сторонньою особою - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 08.09.2009р., місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , у присутності двох свідків: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте, у заповіті не зазначено внаслідок якої саме фізичної вади (параліч, ісульт, інфаркт і т.п.) виникла слабкість рук, внаслідок якої заповідач особисто немала можливості підписати заповіт.

Також є підозрілим та піддається великому сумніву той факт, що нібито одночасно заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_3 до його підписання у присутності запрошених нею свідків ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , а підписати його нібито заповідач не мала можливості через слабкість рук.

З огляду на вищевикладене, є всі підстави вважати, що заповіт складений заповідачем на все своє майно був складений у такому хворобливому стані через загострення хронічної ішемічної небезпечної для життя заповідача хвороби, внаслідок якої настала смерть, або навіть вже в передсмертному стані або навіть після смерті ОСОБА_3 , є таким, що не відображає справжньої волі особи щодо розпорядження своїм майном і є недійсним, оскільки на момент складання оспорюваного заповіту ОСОБА_3 не могла ані говорити, ані писати та була не здатною усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними.

В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Андрущенко Людмила Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко Аліна Борисівна, про визнання заповіту недійсним.

З огляду на вищевикладене, виникла необхідність у забезпеченні позову, бо існує ймовірність отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину до вирішення позову по суті, що в подальшому може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Отже, з метою захисту законних прав та інтересів позивача та з метою уникнення будь-яких дій, спрямованих на відчуження нерухомості іншим особам, що, в свою чергу, унеможливить виконання судового рішення у разі його задоволення, є необхідність у забезпеченні позову шляхом заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харченко Аліні Борисівні видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 13 березня 2019 року та вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, серед іншого забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову є визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , складеного 13.03.2019 р. о 13 год. 30 хв., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрущенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №339.

Згідно Підпункту 4.13 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог, а відтак, суд на даній стадії приходить до висновку, що невжиття таких заходів як заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харченко Аліні Борисівні видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 13 березня 2019 року та вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , може призвести до утруднення чи невиконання можливого рішення суду, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину до вирішення спору по суті може у майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Заборона видавати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який наразі оскаржується позивачем, є співмірним розміру позовних вимог та повністю відповідає їх змісту.

Невжиття заходів такого забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача у разі їх задоволення та стане перешкодою у відновленні таких, оскільки спонукатимуть до дадаткових процесуальних дій за наявності виданих свідоцтв про право на спадщину за заповітом, законність якого ставиться під сумнів наразі позивачем, який в силу закону може бути притиндентом на виниклу спадщину у разі визнання недійсним оспорюваного тепер заповіту.

Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, приймаючи до уваги предмет позову, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про забезпечення позову, так як за викладених заявником обставин, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Андрущенко Людмила Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко Аліна Борисівна, про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Заборонити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харченко Аліні Борисівні (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 15, оф. 6) видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя Кушнір С.І.