УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 752/7335/15-ц

провадження № 61-6143ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

первісний стягувач - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 4 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 5 лютого 2019 року, ухвалені за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в

якій просило замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 4 жовтня 2018 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задоволено. Замінено у зазначеній справі стягувача - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Постановою Київського апеляційного суду від 5 лютого 2019 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 4 жовтня 2018 року - без змін.

У березні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу,

в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва

від 4 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 5 лютого 2019 рокуі направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до змісту пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи)

суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається,

що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають

підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Розглядаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що є правові підстави для заміни у зазначеній справі стягувача - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Суди попередніх інстанцій встановили, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року стягнено з ОСОБА_1

на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк»:прострочену заборгованість за кредитним договором від 2 жовтня 2013 року № 00-040146-01 у сумі 61 521 грн 58 коп.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості у сумі 21 406 грн 51 коп.; заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) у сумі 3 179 грн 55 коп.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) у сумі

1 200 грн; заборгованість за нарахованими процентами у сумі 3 543 грн.

18 травня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»і Публічним акціонерним товариством «Енергобанк»укладено договір № 21 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 2 жовтня 2013 року № 00-040146-01 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

У частинах першій та другій статті 442 ЦПК України визначено, що у разі

вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону

її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником

може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частиною п`ятою статті 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначено у статті 512 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, згідно з пунктом 1 частини першої якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, згідно з нормами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій правомірно виходили з того, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що відсутність у матеріалах справи доказів відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом

не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Також апеляційний суд обґрунтовано не прийняв до уваги посилання

ОСОБА_1 на те, що договір про відступлення права вимоги укладений

з порушенням істотних умов договору, оскільки відповідно до положень

статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Виходячи зі змісту касаційної скарги і оскаржуваних ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 4 жовтня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 5 лютого 2019 року, касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність зазначених судових рішень.

Оскільки оскаржувані ухвала Голосіївського районного суду м. Києва

від 4 жовтня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 5 лютого 2019 рокує законними і обґрунтованими, постановленими із додержанням

норм права й підстави для їх скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 колегія суддів відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва

від 4 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 5 лютого 2019 року, ухвалені за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук