ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/120/19 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Костів О. З., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря - Сович Н.А.

та сторін - позивача ОСОБА_2, її представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача Панчука С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу №607/12487/17 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2018 року, ухвалено суддею Сливка Л.М., повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року, у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" про захист прав споживача, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ПАТ "Тернопільміськгаз" у якому просила стягнути з відповідача 1 134,55 грн. матеріальної шкоди, 34,04 грн. неустойки, 20 000 моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 06 жовтня 2014 року їй безпідставно було припинено газопостачання та відключено газовий напільний котел і газову колонку внаслідок наявності заборгованості з оплати вартості наданих послуг. Цього ж дня газопостачання до газової плити було відновлено, однак напільний котел і газову колонку не було підключено. Це відбулось у зв'язку з відсутністю проектно-технічної документації на вказані газові прилади. Позивач зазначала, що дана підстава для відключення споживача від газопостачання законом не визначена, а тому дії відповідача вважає неправомірними, а тому просила відшкодувати матеріальну шкоду, яка була їй завдана в результаті їх вчинення і полягає у вартості природного газу планового місячного об'єму споживання в розмірі 1'134,55грн. Також позивач зазначала,що внаслідок неправомірних дій відповідача їй була заподіяна моральна шкода, що полягає у тому, що вона тривалий час не могла користуватись газовим опаленням свого помешкання. Це супроводжувалось постійними нервовим навантаженням,стресом,як її особисто такі членів її сім'ї. Також вказувала, про незручності, пов'язані з відстоювання своїх порушених прав, шляхом звернення до Антимонопольного комітету України та правоохоронних органів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» в користь ОСОБА_2 5 762 грн. 25 копійок з яких: 1 134 грн. 55 коп. розмір збитків, заподіяних у результаті безпідставного припинення газопостачання; 748 грн. 80 коп. пеня; 1 000 грн. розмір відшкодування моральної шкоди; 2'878 грн.90коп. витрати на правничу допомогу.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» в користь держави 640 грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, від Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", який є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", поступила апеляційна скарга, в якій сторона відповідача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В доводах апеляційної скарги, представник відповідача посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, без врахування усіх обставин , що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема зазначає, що припинення газопостачання позивачу стало наслідком порушення нею вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання населенню послуг з газопостачання» та змісту Договору №805546 від 07.08.2010р. в частині обов'язку оплати за спожитий природний газ, а тому вважає помилковим твердження суду про безпідставне відповідачем припинення газопостачання ОСОБА_2 Представник відповідача вказує, що припинення газопостачання виникло внаслідок неправомірних дій позивача, оскільки саме нею порушено умови договору, та Правил. Також, зазначає про безпідставність доводів позивача, щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що судом не встановлено шкоди, завданої діями відповідача, яка б загрожувала життю та здоров'ю ОСОБА_2

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегією суддів справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 07 серпня 2010 року між ВАТ «Тернопільміськгаз» та ОСОБА_2 укладено договір № 805546 про надання населенню послуг з газопостачання. Пунктом 1 цього договору визначено, що ВАТ «Тернопільміськгаз» зобов'язується безперервно надавати ОСОБА_2, членам її сім'ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного газу для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених договором.

06 жовтня 2014 року відповідач припинив газопостачання у помешканні де проживає позивач, тобто за адресою АДРЕСА_1. Причиною таких дій ПАТ «Тернопільміськгаз» стала заборгованість позивача у сумі 6'791,10 грн.

06 жовтня 2014 року, між ОСОБА_2 та відповідачем укладено угоду про реструктуризацію зазначеного боргу і сплатила 50 % боргу. Решта була погашена позивачем протягом наступних двох місяців.

06 жовтня 2014 року відповідачем було відновлено газопостачання до газової плити позивача, проте було опломбовано опуск перед котлом у зв'язку з відсутністю проектно-технічної документації (акт на виключення газу від 06 жовтня 2014 року). 24 жовтня 2014 року працівниками відповідача було опломбовано колонку з причин відсутності проектно-технічної документації на ВПГ (акт на виключення газу від 24 жовтня 2014 року). Вказане підтверджується рішенням адміністрації колегії Тернопільського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 12р/к від 12 березня 2015 року (справа № 758-ЗМС).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відключення від газопостачання технічних приборів у помешканні з підстав відсутності проектно- технічної документації законодавством не передбачено.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до п. 6 правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» № 2246 від 09 грудня 1999 року визначено, що газопостачання на об'єкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється у разі: проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітального ремонту систем газопостачання; ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновних робіт; несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог пункту 19 цих Правил; самовільного використання газу споживачем; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо; порушення споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації; подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання;відмови споживача від встановлення лічильника газу з ініціативи і за кошти газопостачального підприємства.

З урахуванням вказаних правил, які регулюють правовідносини, що склалися між сторонами, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що відповідач не мав права відключати від газопостачання технічні прибори у помешканні ОСОБА_2, через відсутність в останньої проектно- технічної документації, оскільки така підстава для відключення газопостачання у вказаних правилах не передбачена, а тому порушує права позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що припинення газопостачання ОСОБА_2 відбулося лише в наслідок неоплати нею за спожитий природний газ є не обґрунтованими та не відповідають обставинам справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 06 жовтня 2014 року уклала угоду з відповідачем про реструктуризацію боргу №856. Натомість, відповідач після укладення з позивачкою угоди про реструктуризацію боргу , відновив подачу газу лише для газової плити, вказавши, що опломбування колонки відбулося у зв'язку із відсутністю проектно- технічної документації у позивача на ВПГ.

Вказані обставини підтверджуються рішенням Антимонопольного комітету України № 12 р/к від 12 березня 2015 року( справа № 758-3МС), в якому зазначено, що дії ПАТ "Тернопільміськгаз" по припиненню постачання газу до газових приладів ОСОБА_2 всупереч вимог Правил є порушенням, а відсутність проектно - технічної документації не є підставою припинення газопостачання.

Також, з даного рішення вбачається, що у ОСОБА_2 наявна проектно- технічна документація, яка погоджена ПАТ "Тернопільміськгаз". 29 січня 2013 року ПАТ "Тернопільміськгаз" видано позивачу Технічні умови від 29 січня 2013 року № 72 на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 На виконання Технічних умов розроблено "План, схему газопостачання, розгортка димових і вентеляційних каналів, генплан", який погоджено ПАТ "Тернопільміськгаз". Даним планом передбачено заміну газового котла КЧМ на базовий котел з авт. Безпеки та рег. "Данко" та зазначено про наявність ВПГ.

З вказаним рішенням Антимонопольного комітету відповідач погодився, сплативши 10 000 грн. штрафу за вказані у рішенні порушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що при стягненні матеріальної шкоди суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стягнувши більшу суму ніж зазначав позивач у позовних вимогах, не заслуговують до уваги, оскільки при розгляді справи, суд першої інстанції правомірно керувався законодавством, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано Правила надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого Національною комісією регулювання електроенергетики №476 від 29 травня 2003 року згідно яких, у зв'язку з безпідставним припиненням газопостачання позивачу, підприємство відшкодовує споживачу збитки ( обсяг недовідпущеного газу), які обчислюється виходячи з фактичного середньогодинного споживання газу за останній розрахунковий період, кількості годин, перерви та ціни на газ, що діяли в період припинення газопостачання.

Також, правильним є розрахунок пені у сумі 748, 8 грн., виходячи з норм ч.5 ст.10 ЗУ "Про захист прав споживачів( в редакції від 02 грудня 2012 року), в якій зазначено, що у разі коли виконавець не може виконати(прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % вартості роботи( послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не вийшов за межі позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, підставно застосувавши законодавство чинне на момент виникнення правовідносин між сторонами, доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Посилання в апеляційній скарзі про недоведеність моральної шкоди завданої позивачеві внаслідок дій відповідача, колегія суддів вважає безпідставними.

Судом першої інстанції дотримано вимоги ст. 23 ЦК України, оскільки визнано, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів . Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано виходив про доведеність завданої моральної шкоди позивачу, яка проявилася внаслідок неправомірного припинення газопостачання відповідачем, що позбавило можливості ОСОБА_2 опалювати своє помешкання за допомогою газу, це вплинуло негативно на її психологічний стан та завдало стрес як їй , так і членам її сім'ї.

При цьому, судова колегія вважає, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., суд першої інстанції вірно виходив з принципів розумності і справедливості та встановлених обставин справи.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз"- залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 05 березня 2019 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Костів О.З.

Судді: Щавурська Н.Б.