Справа № 324/358/19
Провадження № 2-о/324/23/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася з заявою до суду, в якій зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_2, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, Україна, та фактично проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Чоловік заявниці помер 14 липня 2018 року у м.Шахтарську Донецької області, де і був похований. Враховуючи те, що він помер на тимчасово окупованій території, ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про смерть державного зразка, яке їй необхідно для подальшого оформлення спадщини та отримання виплат у звязку зі смертю.

Звернувшись у відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть її чоловіка у звязку із тим, що нею було надано для підтвердження смерті документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За таких обставин ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, який народився в с.Хренівка Копайгородського району Вінницької області, Україна, та який помер 14 липня 2018 року у м.Шахтарську Донецької області, Україна.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свою заяву, просила задовольнити її з зазначених у ній підстав. При цьому ОСОБА_1 суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_2 все життя пропрацював шахтарем, у нього останнім часом були хворі серце і легені. Помер чоловік вдома, похований на кладовищі у м.Шахтарську.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що родину ОСОБА_2 вона знає дуже добре, бо заявниця доводиться її, свідка, чоловіку, двоюрідною сестрою. Знала свідок добре і чоловіка заявниці, який помер у м.Шахтарську Донецької області 14 липня 2018 року. Вона, свідок, овдовіла, проживає зараз у м.Пологи сама. Вона їздила на похорон чоловіка заявниці у липні 2018 року, і тому їй достеменно відомо, що ОСОБА_2 похований на кладовищі у м.Шахтарську Донецької області.

Начальник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 як керівник заінтересованої особи надала в судове засідання письмову заяву, в якій просить заяву ОСОБА_1 розглянути у відсутність представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Не заперечує проти задоволення заяви при постановленні судом рішення у разі додержання вимог, необхідних для повного складення актового запису про смерть.

Суд, вислухав заявника, свідка, беручи до уваги думку заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Судом встановлено з копії свідоцтва про укладення шлюбу на а.с.16 і з паспортних даних заявника на а.с.7, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2

ОСОБА_2 помер 14 липня 2018 року вдома АДРЕСА_1, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №302, виданого Муніципальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Шахтарська» 16 липня 2018 року, та копією свідоцтва про смерть серії ДНР №107519, виданого Шахтарським міськрайонним відділом запису актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР (а.с.10,11). Причиною смерті ОСОБА_2 згідно довідки про причину смерті від 16 липня 2018 року є атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією.

ОСОБА_1 звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, де їй 26 лютого 2019 року письмово було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті її чоловіка у звязку з тим, що заявником предявлені документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (а.с.12).

Факт взяття на облік ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи у м.Пологи Запорізької області по вул.Мічуріна,89 підтверджено заявником копією довідки від 28 серпня 2017 року № (а.с.9).

Факт взяття на облік ОСОБА_2 як внутрішньо переміщеної особи у м.Маріуполі Донецької області по вул.Ризька,67 підтверджено заявником копією довідки від 08 листопада 2016 року № (а.с.15).

Факт смерті свого чоловіка ОСОБА_2, крім зазначеного вище, ОСОБА_1 підтверджує також долученням до матеріалів справи копій фотографій з місця поховання ОСОБА_2 (а.с.17,18).

Громадянство України померлого ОСОБА_2 підтверджено копією паспорту громадянина України на його імя серії НЕ №231007, виданого Шахтарським МВ УМВС України в Донецькій області 10 вересня 2002 року (а.с.13).

На підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Суд керується також положеннями ч.1 ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Даючи оцінку допустимості доказів документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», серед яких є м.Шахтарськ Донецької області.

Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Тому суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце), які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території, так як наведені обставини смерті особи також підтверджуються показаннями заявника і свідка в судовому засіданні.

Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті ОСОБА_2 в м.Шахтарську Донецької області, та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню.

Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне їй для отримання державної соціальної допомоги і оформлення своїх спадкових прав.

Згідно ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 315-319 ЦПК України, ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт смерті чоловіка заявника ОСОБА_1 громадянина України ОСОБА_2, який народився 10 квітня 1955 року в с.Хренівка Копайгородського району Вінницької області, Україна, місце реєстрації якого АДРЕСА_2, Україна, який помер 14 липня 2018 року у м.Шахтарську Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Кацаренко І.О.