ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №2/756/1595/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Шпак І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»,про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним кредитного договору №МФ-371 від 12.10.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.10.2016 між позивачем та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» укладено кредитний договір № МФ-371, за умовами якого позивач отримав грошові кошти в розмірі 1780 грн. строком на 15 днів з 12.10.2016 року по 27.10.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2% в день за період з 1 по 10 день користування кредитом включно та 0,01% річних за період з 11 по 15 день користування кредитом включно.

Позивач вважає, що при укладанні вказаного кредитного договору порушені його права як споживача, зокрема, кредитором не було надано йому повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту як перед укладенням, так і під час укладення договору про надання споживчого кредиту; з позивача всупереч норм законодавства були стягнуті супутні платежі, зокрема, комісія за обслуговування кредитної заборгованості; кредитним договором не передбачено умов щодо відповідальності відповідача; кредитний договір містить третейське застереження, що суперечить чинному законодавству; кредитний договір передбачає згоду позивача на обробку його персональних даних, яка є безстроковою та безвідкличною.

При цьому позивач зазначає, що ним в досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте його вимоги були залишені без задоволення.

На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним кредитний договір №МФ-371 від 12.10.2016.

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься посилання позивача розглядати справу за його відсутності та про те, що він підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься посилання представника відповідача розглядати справу за його відсутності. Відповідачем також подано до суду відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що умови кредитного договору не містять положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, кредитний договір укладався з додержанням форми, встановленої законодавством, волевиявлення сторін правочину є вільним і відповідає їхній внутрішній волі, що погоджено підписанням позивачем договору фінансового кредиту та отримання в розпорядження кредитних коштів і користування ними, що позивачем не оспорюється. Також вказав, що твердження позивача щодо ненадання йому інформації по кредиту не є вірним, не підтверджується будь-якими доказами і використовується з метою уникнення виконання зобов`язання за договором. Щодо сплати комісії за супровід кредиту, то вона сплачується в момент повернення кредиту, проте позивач не виконав умов кредитного договору, а тому не сплачував вказаної комісії. Наявність третейського застереження в договорі жодним чином не вплинула на позивача, оскільки спір за позовом банку до споживача не відноситься до спорів щодо захисту прав споживача та не виключений з підвідомчості третейського суду. Відкликання згоди позивача на обробку його персональних даних можливе лише стосовно майбутньої обробки, але не тих даних, які вже були внесені та оброблені, рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

Представники третіх осіб ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За наявності вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності усіх учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти..

Як убачається із матеріалів справи, що 12.10.2016 між позивачем та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» укладено кредитний договір № МФ-371, за умовами якого позивач отримав грошові кошти в розмірі 1780 грн. строком на 15 днів з 12.10.2016 по 27.10.2016, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2% в день за період з 1 по 10 день користування кредитом включно та 0,01% річних за період з 11 по 15 день користування кредитом включно (а.с. 55-63).

Згідно п.1.9 кредитного договору в момент повернення кредиту позичальник сплачує комісію за супровід кредиту в розмірі 160,20 грн.

Відповідно до п.5.1 кредитного договору всі вимоги, які виникають при виконанні цього договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду.

Відповідно до п.5.10 кредитного договору шляхом підписання цього договору позичальник підтверджує, що інформація, зазначена у ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та в частині другій ст. Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» отримана ним від кредитора до підписання цього договору. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що уважно ознайомився із змістом цього договору, всі умови цього договору зрозумів, повністю з ними згоден, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобов`язується їх дотримуватися та виконувати.

Судом встановлено, що зобов`язання відповідача з надання позивачу кредиту були виконані в повному обсязі.

16.02.2016 між ТОВ «Факторингова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» укладено Договір №244/ФКК-16 про відступлення права вимоги, за умовами якого новий кредитор набув усіх прав вимоги первісного кредитора до позивача. (а.с. 38-44).

29.01.2019 року між ТОВ «Факторингова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу №29/01/19-1, відповідно до якого новий кредитор набув усіх прав вимоги первісного кредитора до позивача (а.с. 75-83).

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Позивач посилається на те, що положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміну витрат, зокрема, щодо сплати позивачем комісії за супровід кредиту в розмірі 160,20 грн., є несправедливими, а отже договір має бути визнаний судом недійсними.

Незаконність стягнення супутніх платежів (комісій за обслуговування кредитної заборгованості) встановлена в постанові Верховного Суду України в справі №6-1746цс16 від 16.11.2016 року.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Крім того, як убачається з відзиву та умов договору, комісія за супровід кредиту сплачується в момент повернення кредиту, а оскільки позивач не виконав основні умови кредитного договору, тобто не повернув відповідачу суму кредиту, то і не сплачував ніякої комісії за супровід.

Також суд зазначає, що виходячи з положень ст.217 ЦК України підстави для визнання недійсним кредитного договору в цілому з огляду на недійсність окремих його положень відсутні.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Умови кредитування позичальник розумів та погодив, інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» отримав, про що свідчить його підпис у кредитному договорі.

З цих же підстав спростовуються і твердження позивача про те, що пункт договору щодо надання нею згоди на обробку персональних даних є незаконним та суперечить Закону України «Про захист персональних даних», оскільки на час підписання договору позивач погодився з вказаною умовою та підтвердив це своїм підписом.

Щодо посилань позивача на те, що договором передбачена лише відповідальність позичальника, натомість не передбачено відповідальності банку, суд зазначає, що відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, тобто позивач не був позбавлений права, при відсутності згоди або сумніву щодо певних умов кредитного договору звернутись за наданням кредиту до іншої кредитної установи (іншого банку).

Відповідно до ч.4 ст.4 ЦПК України угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Суд вважає, що наявність третейського застереження в кредитному договорі не порушує прав позивача як споживача, оскільки спір на розгляді третейського суду не перебував, а внесення зазначеного третейського застереження до оспорюваного договору, не може свідчити про його недійсність в цілому.

Крім того, як убачається з положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо недійсності оспорюваного кредитного договору, відомості про звернення позивача до відповідача щодо припинення порушень з боку відповідача, на які позивач посилається у своєму позові, також відсутні.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що між позивачем та відповідачем при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цього договору, позичальником підтверджено своїм підписом, що він ознайомлений з умовами кредитування, суд приходить до висновку про відсутність підстав, визначених ст.215 ЦК України, для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Інших доводів, які б спростували висновки суду, позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 101, оф. 601, ), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І.Сікорського, 8, ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77, ), про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору - відмовити;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Диба