Справа №313/955/18
Провадження № 2/313/76/2019
РІШЕННЯ

ІМНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Кравцова С.О., за участю секретаря судового засідання Василенко Л.В. відповідача ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного договору № б/н від 17.11.2006 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) отримала кредит у розмірі 2200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_3 керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Як зазначає позивач, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додані до позовної заяви.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbanlc.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою". Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Як зазначив позивач, що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_3), оплати Винагороди Банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення ОСОБА_3, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, шо має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Відповідно до п. 5.6 "Правил користування платіжною карткою", Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 6.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

На підставі п. 5.3 "Умов та правил надання банківських послуг", ОСОБА_3 має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п. 4.6 "Умов та правил надання банківських послуг" Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", ОСОБА_3 має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором.

Згідно п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг" У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення ОСОБА_3 має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 30.04.2018 року має заборгованість - 15831.81 грн., яка складається з наступного:

2753.32 грн. - заборгованість за кредитом;

8803.38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3045.02 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

730.09 грн. - штраф (процентна складова).

Розрахунок суми заборгованості додається. (Розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги.)

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" .

Позивач позов подав за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання Відповідача, а саме до Веселівського районного суду Запорізької обл., так як останнім відомим ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" місцем реєстрації Відповідача, є: 72201, Запорізька обл., смт Веселе, вул. Комсомольська, буд. 65.

Посилаючись на договір законодавчу базу, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 3,15, 107,110 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 5,14 Закону України "Про захист персональних даних", ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судові засідання представник позивача не зявлявся, надав суду письмові пояснення щодо заперечень відповідача, просить суд розглянути зазначену справу без участі представника позивача, та стягнути заборгованість в повному обсязі.

Представник відповідача, заперечив проти заявленого позову, надав письмові пояснення та розрахунки де зазначив, що даний позов відповідач не визнає і в обґрунтування цього навів наступне:

Зазначений позов позивач не визнає в повному обсязі зазначивши, що в розрахунку заборгованості, який додано позивачем до позовної заяви, зазначено, що нею начебто 17.09.2015 року було здійснено платіж у сумі 43,55 грн., що це начебто є підставою для переривання строку позовної давності. Вона вважає, що зазначений платіж було здійснено в автоматичному режимі без її на то згоди, тобто вона особисто ніяких платежів за цей період не робила, що не є підставою для переривання строку позовної давності.

Посилаючись на правову позицію Верховного суду України викладеної в постанові від 08.11.2017 року по справі № 6-2891цс16 за змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Як зазначає відповідач та її представник, платіж від 17.09.2015 року в сумі 43,55 грн. не перериває строк позовної давності оскільки віжповідачем він не здійснювався, та згоду на його проведення вона не давала.

У своєму позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 17.11.2006 року, яка складається з заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, штраф фіксована частина, штраф процентна складова, Відповідно до заяви про видачу кредиту, яка міститься в матеріалах справи кредитну картку було видано їй на 2 роки. Тобто до листопада 2008 року відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже строк позовної давності у позивача скінчився у 2011 році.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В своєму позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3045 грн. 02 коп.

Крім того в своєму позові позивач просить з відповідача стягнути штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 730 грн. 09 коп.

Відповідач зазначає що враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 року справа № 6-2003цс15).

Отже зазначені позовні вимоги щодо стягнення штрафів взагалі не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши думку та доводи представника відповідача, дослідивши надані письмові пояснення (відповідь) на заперечення представника позивача, матеріали справи, прийшов до наступного:

Сторонами не заперечується, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.11.2006 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) отримала кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору

Позовна заява від позивача надійшла до Веселівського районного суду Запорізької області 27.06.2018 року.

Відповідно до Договору та змісту зазначених правових норм, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів процентів та за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. До також самого правового висновку дійшов І Верховний суд України в постанові «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс 13, а також у постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16.

В своїй відповіді на відзив позивач посилається, що відповідно до п. 1.1.7.31 умов договору та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Зазначене посилання позивача є хибним оскільки матеріали справи не місять додаткової угоди до кредитного договору про збільшення позовної давності за наданим кредитом підписану позивачем та позичальником. Посилання позивача на анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку від 22.11.2012 року є неспроможними так, як зазначена анкета заява не містить умов щодо домовленості між сторонами про збільшення строку позовної давності до 50 років. Отже до зазначених правовідносин застосувується загальний строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України в три роки. Зазначене також узгоджується з правовими позиціями Верховного суду України, які викладені в справах 6-16цс15, 6-1926цс15, 6-757цс15.

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 з 01.11.2006 року по 02.10.2018 року зазначено, що останні платіж по кредиту було здійснено 11.08.2009 року, зазначене також узгоджується з розрахунком заборгованості наданим позивачем.

В виписці по рахунку вказано, що платіж здійснений 17.09.2015 року на сумі 43,55 грн. здійснено в автоматичному режимі. Отже зазначене підтверджує що його було здійснено без згоди відповідача, вона особисто ніяких платежів за цей період не робила, що не є підставою для переривання строку позовної давності.

Як зазначив в правовій позиції Верховний суд України викладеної в постанові від 08.11.2017 року по справі № 6-2891цс16 за змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Платіж від 17.09.2015 року в сумі 43,55 грн. не перериває строк позовної давності оскільки він не здійснювався, та згоду на його проведення відповідач не давала.

Позивачем до суду було надано довідку з якої вбачається, що 17.11.2006 року було видано кредитну картку № 798988 строк дії якої складає до останнього дня листопада 2012 року. Відповідно до анкети заяви від 16.11.2006 року строк кредитного договору дорівнює строку дії кредитної картки. Отже з вищевказаного вбачається що строк на який було видано кредит дорівнює до листопада 2012 року. Останній платіж по кредиту позивачем було здійснено 11.08.2009 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до правової позиції ВСУ викладеної в постанові від 24.09.2014 року по справі № 6-103цс14. У разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці.

Як вбачається з матеріалів справи новий договір з банком відповідач не укладала, та після закінчення строку дії картки нового кредиту банк відповідачеві не надавав та гроші з картки вона не знімала та взагалі нею не користувалась, що підтверджується випискою з карткового рахунку.

З наведеного вище вбачається, що позивачем було пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України викладеної в постанові від 08.11.2017 року по справі № 6-2891цс16 за змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3045 грн. 02 коп.

Крім того в своєму позові позивач просить з відповідача стягнути штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 730 грн. 09 коп.

Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 року справа № 6-2003цс15).

Отже зазначені позовні вимоги щодо стягнення штрафів взагалі не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 15, 16, 253, 256, 258, 261, 267, 551, 549, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст. ст.263 -268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на даний час через суд першої інстанції, протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня вручення(отримання) повного рішення суду до Запорізького апеляційного суду, якщо учасник процесу був відсутній при оголошені повного тексту рішення суду.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4