Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 161/16739/17

провадження № 61-37784св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на постанову Апеляційного суду Волинської області від 10 травня 2018 року, у складі суддів: Здрилюк О. І., Карпук А. К., Бовчалюк З. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 26 травня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір доручення № 723170, на виконання якого ним сплачено 6 391 грн 98 коп. за надані послуги адміністрування та укладено договір № 723170 про надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, за яким ним здійснено авансовий платіж у розмірі 13 549 грн 55 коп. та чотири щомісячних платежі на загальну суму 9 469 грн 50 коп., а всього 29 411 грн 03 коп.

Посилаючись на те, що укладений між сторонами договір не відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Закону України «Про захист прав споживачів», у договорі відсутні такі його істотні умови, як найменування товару (марка, модель автомобіля), поточна ціна товару, умови та порядок її зміни, кількість періодичних платежів, в умови договору включено вид нечесної підприємницької діяльності, яка вводить споживача в оману, а також ознаки пірамідальної схеми, ОСОБА_1 просив визнати укладений 26 травня 2017 року між ним та відповідачем договір № 723170 недійсним та стягнути з ТОВ «Авто Просто» 29 411 грн 03 коп. внесеної ним оплати за оспорюваним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року у складі судді Гринь О. М. у позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорюваний договір укладено без порушення норм чинного законодавства. Умови договору викладені детально і ясно, як у самому договорі так і в додатках до нього. При укладенні такого договору сторони погодили усі істотні умови, що свідчить про відсутність підстав для визнання його недійсним.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 10 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним укладений 26 травня 2017 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 договір № 723170 про надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 29 411 грн 03 коп. внесеної оплати по договору № 723170 від 26 травня 2017 року.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у порушення вимог статті 638 ЦК України сторонами при укладенні оспорюваного договору не досягнуто згоди щодо істотних його умов, зокрема щодо марки та моделі автомобіля, у зв`язку з чим такий договір підлягає визнанню недійсним з моменту його вчинення із стягненням на користь позивача сум проведених ним за таким договором платежів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У червні 2018 року ТОВ «Авто Просто» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду про визнання договору недійсним і залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасоване.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд унаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а саме статей 203, 215, 216, 638 ЦК України одночасно встановивши факт недосягнення сторонами оспорюваного правочину стосовно його істотних умов, що свідчить про його неукладеність, необґрунтовано визнав такий договір недійсним.

Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Відзивів на касаційну скаргу до суду не надходило.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Статтею 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що 26 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» укладено договір № 723170, предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Договір складається з основного тексту договору та додатків до нього №№ 1, 2.

Умовами договору передбачено, що учасник сплачує ціну автомобіля щомісячними внесками, зазначеними в договорі, як періодичні платежі. Усі особливості щодо виконання умов договору конкретизовані та зазначаються у додатку № 1 до нього.

Розмір одного періодичного платежу становить 0,8333% від поточної ціни автомобіля на день сплати, який має бути сплачений відповідно до рахунку, щомісячно надісланого учаснику товариством.

На виконання договірних зобов`язань ОСОБА_1 26 травня 2017 року на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» на підставі договору доручення внесено винагороду за послуги пов`язані з включенням до системи АвтоТак та за формування групи в розмірі 6 391 грн 98 коп., на рахунок ТОВ «Авто Просто» внесено платежі на загальну суму 23 019 грн 05 коп., а всього позивачем сплачено кошти на загальну суму 29 411 грн 03 коп.

Разом з тим, з наданого позивачем другого примірника оригіналу додатку № 1 до договору № 723170 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі вбачається, що умовами вказаного договору не визначено марки та моделі автомобіля, що свідчить про те, що у додатку № 1 зазначено суму поточної ціни за невизначений автомобіль.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України,у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законам, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства , що діяло на момент вчинення правочину.

За правилами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Частина 1 статті 628 ЦК Українипередбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Отже, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору).

Встановивши такі обставини, суд відмовляє у задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Судом апеляційної інстанції ці положення не враховані.

Так, встановивши, що сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме марки та моделі автомобіля, вартість якого має сплатити позивач шляхом внесенням періодичних платежів, суд апеляційної інстанції зазначив, що ця обставина є підставою для визнання правочину недійсним.

Проте такі висновки суперечать один одному, так як встановлені судом обставини справи свідчать про те, що в силу вимог статті 638 ЦК України сторони не уклали оспорюваного договору. Визнати ж недійсним можна лише укладений договір.

Оскільки такі висновки суду призвели до неправильного вирішення спору рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Водночас не підлягає залишенню в силі й рішення суду першої інстанції, оскільки вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, не встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами обставин та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з підстав, викладених у судовому рішенні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції помилково вважав, що оспорюваний договір укладено без порушення норм чинного законодавства, при цьому умови договору викладені детально і ясно, залишивши поза увагою відсутність у оспорюваному договорі істотних умов, зокрема, марки та моделі автомобіля, вартість якого має сплатити позивач шляхом внесенням періодичних платежів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 412 ЦПК Українипідставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України, що є підставою для скасування ухвалених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Касаційна скарга не містить доводів щодо оскарження в касаційному порядку рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду в частині стягнення коштів, отже Верховний Суд у цій частині судові рішення не переглядає.

З урахуванням того, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в частині визнання недійсним договору з підстав, викладених вище.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК Українисуд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу відповідача задоволено та постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позову, то з позивача ОСОБА_1 , на користь відповідача ТОВ «Авто Просто» необхідно стягнути судовий збір, який останнє сплатило за подання касаційної скарги у розмірі 2 560,00 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнитичастково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 10 травня 2018 року в частині позовних вимог про визнання договору недійсним скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договору недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» судовий збір у сумі 2 560,00 грн (дві тисячі п`ятсот шістдесят гривень).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик