ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Харків

Справа № 645/6835/18

Провадження № 22-ц/818/3076/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Кіся П.В., Яцини В.Б.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року, постановлене суддею Горпинич О.В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася донька ОСОБА_3 . Після розлучення відповідач з донькою не спілкується, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного медичного огляду та лікування дитини, а також не надає фінансової допомоги та має заборгованість по аліментам, згідно висновку органу опіки та піклування відповідача доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки. Також зазначала, що відповідач перебував на профілактичному обліку в Немишлянському відділі поліції як особа яка допускає насильство у родині.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване відсутністю підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки відсутні об`єктивні і безсумнівні докази винної поведінки ОСОБА_2 та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно доньки ОСОБА_3 ..

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним дослідженням обставин та матеріалів справи.

В обґрунтування скарги посилається на ті ж обставини, що і у позовній заяві, зокрема, також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги довідку з КЗОЗ «Міська дитяча поліклініка №7», з якої вбачається, що батько не відвідував з дитиною зазначеної лікарні, також не надано оцінки довідці Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча школа мистецтв №3» з якої вбачається, що відповідач жодного разу не приходи та не цікавився творчими успіхами своєї доньки.

Вказує, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би свідчив про його намагання виконувати свої батьківські обов`язки, але існували якісь непереборні сили чи протистояння на його шляху.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що погоджується з висновками суду першої інстанції в повному обсязі, заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважає, що суд надав оцінку всім доказам по справі, допитав класного керівника та встановив фактичні обставини по справі.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав не має, оскільки позбавлення батьківських прав є виключним заходом, належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, не надано.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , проте матеріали справи свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.06.2009 року, виданого Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в Харківської області батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради від 26.10.2018 року № 765 повідомлялось, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться під наглядом поліклініки. За інформацією дільничного педіатра, батько дитини ОСОБА_2 , доньку на огляди до лікаря не приводив. Станом здоров`я доньки усно у лікаря не цікавився. Письмових запитів від імені ОСОБА_2 не надходило (а.с. 21).

Згідно довідки Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча школа мистецтв № 3» від 30.10.2018 року № 68 повідомлялось, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.09.2015 року навчається на художньому відділенні школи після занять у загальноосвітній школі. За час навчання у ДШМ № 3, зі слів викладачів, батько ОСОБА_3 , до школи жодного разу не приходив, не цікавився творчими успіхами своєї дочки, не відвідував батьківські збори. Вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 , яка опікується успіхами ОСОБА_3 , спілкується з викладачами, відвідує батьківські збори. Заклад фінансується з бюджету міста Харкова та є бюджетною установою з частковою батьківською платою. Мати щомісячно, з вересня по червень включно, вносить плату за навчання дочки в розмірі 360 грн. на місяць (а.с. 17).

Відповідно до вимог ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини і інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключним заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Із зазначених вище довідок вбачається, що ОСОБА_2 належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться розвитком, успіхами та діяльністю своєї дитини.

Судова колегія беручи до уваги, що позбавлення батьківських прав є виключним заходом та допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо, вважає за необхідне враховуючи свідоме нехтування ОСОБА_2 батьківськими обов`язками вважає за необхідне попередити відповідача про зміну ставлення до виховання дитини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні, з прийняттям постанови, якою доповнити рішення суду першої інстанції наступним змістом: попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 . В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 26.02.2019 №183, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всудова колегія вважає їх необгрунтованими, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Відносно посилань в апеляційній скарзі на та, що раніше ОСОБА_2 перебував на профілактичному обліку в Немишлянському ВП ГУНП в Харківській області як особа, яка допускає вчинення насильства в родині, а також та на те, що ОСОБА_2 проводилося специфічне протирецидивне лікування алкогольної залежності методом ТЕС-кодування та останній попереджався про можливість розвитку наслідків та різних видів патологій такого лікування (а.с. 22) судовою колегією не приймаються, оскільки судом першої інстанції вказаним даним була надана належна оцінка, і доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів по справі.

Судова колегія наголошує, що відмова у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав не позбавляє позивача права звертатись з аналогічними вимогами в подальшому у разі ухилення батьком у подальшому від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ст.. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. 367, 374, 376 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року змінити.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 виданий Фрунзенським РВХМУУМВС України в Харківській області 10 травня 2000 року) про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

повний текст постанови

складено 07 червня 2019 року