Справа № 664/1129/19
Провадження № 2/664/750/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Олешки

Цюрупинськийи районний суд Херсонської області в складі судді Никифорова Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» про стягнення заробітної плати,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» про стягнення заробітної плати. В позові зазначено, що рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19.09.2018 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» з 02.03.2018 року та стягнуто з Комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 03.03.2018 року по 13.03.2018 року у розмірі 2 483 (дві тисячі чотириста вісімдесят три) гривні 10 копійок з відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Проте, відповідач вищевказане рішення не виконав в частині її поновлення на роботі, у зв`язку з чим заробітна плата за час її вимушеного прогулу з 13.03.2018 року по 28.02.2019 року за 252 робочих дня складає 104290,20 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заробітну плату за час її вимушеного прогулу за період з 13.03.2018 року по 28.02.2019 року у вищевказаному розмірі.

Відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав зазначаючи, що відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Ухвалюючи рішення 19.09.2018 року про поновлення позивача на роботі Цюрупинський районний суд мав би стягнути на користь позивача оплату вимушеного прогулу за період часу з 02.03.2018 року (дата звільнення) по 19.09.2018 року (дата прийняття рішення судом). Проте вищевказаним рішенням від 19.09.2018 року стягнуто на користь позивача за оплату вимушеного прогулу відповідно до вимог позовної заяви з 02.03.1018 року по 13.03.2018 року 2483 грн. Отже, звертаючись з позовом до суду позивачем невірно обрано спосіб захисту порушених прав, оскільки стягнення оплати за вимушений прогул на підставі ст. 235 КЗпП України допускається під час розгляду судом питання про поновлення на роботі. Тобто питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення, з 02.03.2018 року, до моменту прийняття рішення про поновлення на роботі, 19.09.2018 року, повинно розглядатись судом, який розглядав спір про поновлення на роботі.

Фактично, за змістом позовної заяви позивач має на меті стягнути оплату за вимушений прогул при затримці виконання рішення про поновлення працівника на роботі відповідно до ст. 236 КЗпП України.

Але і з даним фактом відповідач погодитись не може, оскільки ст. 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

КУ «ЦОУЗОР» не є власником чи роботодавцем позивача, так пунктом 4.3 статуту КУ «ЦОУЗОР» встановлено, що безпосереднє керівництво центром здійснює його начальник, який призначається та звільняється з посади відповідно до рішення сесії районної ради, за погодженням з начальником відділу освіти на контрактній основі.

Таким чином, відповідач жодним чином не затримував виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, оскільки питання поновлення позивача на посаді це компетенція Олешківської районної ради Херсонської області, а виплата за вимушений прогул похідна для відповідача від прийняття рішення Олешківської районної ради Херсонської області. Таким чином позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до контракту від 22.07.2015 року, що укладений між Цюрупинською районною радою та позивачем зі строком дії з 22.07.2015 року по 22.07.2020 року остання наймається на посаду начальника Комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Цюрупинської районної ради Херсонської області» і зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію установи здійснювати поточне управління (керівництво) установою, забезпечувати його стабільну діяльність, ефективне використання і зберігання закріпленого за установою майна, що є спільною власністю територіальних громад району.

Рішенням Олешківської районної ради XXIX позачергової сесії VІІ скликання від 02.03.2018 року № 561 «Про достроковий звіт начальника комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області Антюшиної ОСОБА_2 М.» відповідно до п. 5.2, 5.3 контракту вирішено: 1. Достроковий звіт начальника комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» Антюшиної ОСОБА_3 про виконання своїх обов`язків щодо управління установою та розпорядженням майном, що є спільною власністю територіальних громад району взяти до відома. 2. Роботу начальника комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» ОСОБА_1 визнати незадовільною. 3. Звільнити ОСОБА_1 з посади начальника комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» за пунктом восьмим частини першої статті 36 КЗпП України з моменту прийняття рішення. 4. Розірвати контракт з начальником комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» Антюшиною ОСОБА_4 . 5. Доручити голові Олешківської районної ради призначити тимчасово виконуючого обов`язки начальника комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» до призначення керівника в установленому законом порядку. 6. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію районної ради з питань соціально-економічного розвитку, управління об`єктами комунальної власності та ЖКГ.

Наказом Комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» від 02.03.2018 року № 09-к «Про звільнення ОСОБА_1 » остання звільнена з посади начальника комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області», згідно п. 8 частини І ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до довідки Комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» від 02.03.2018 року № 10-349/01-24/03 позивачу за січень та лютий місяць 2018 року нараховано заробітну плату у розмірі 16 968,00 грн. Середньоденна заробітна плата складає 413,85 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначені вище обставини встановлені рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19.09.2018 року, яке набрало законної сили 23.01.2019 року. Цим рішенням: визнано незаконним і скасовано рішення XXIX позачергової сесії VІІ скликання Олешківської районної ради Херсонської області від 02.03.2018 року № 561 «Про достроковий звіт начальника комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» ОСОБА_1 ; поновлено позивача на посаді начальника Комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» з 02.03.2018 року; стягнуто з Комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 03.03.2018 року по 13.03.2018 року у розмірі 2 483 (дві тисячі чотириста вісімдесят три) гривні 10 копійок з відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів; рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» допущено до негайного виконання.

Рішення суду від 19.09.2018 року в частині поновлення позивача на роботі, станом на день подання позову, не виконане.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Суд приходить до висновку, що положення статей 235 та 236 КЗпП України передбачають право незаконно звільненого працівника на виплату йому середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу при його поновленні на роботі та за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, отже, позивач вправі вимагати виплати йому середнього заробітку як до винесення рішення про поновлення на роботі (19.09.2018 року), так і після винесення рішення до моменту його фактичного виконання.

Суд, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток в межах заявлених позовних вимог, тобто по 28.02.2019 року, при цьому, суд враховує, що рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19.09.2018 року стягнуто з Комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.03.2018 року по 13.03.2018 року, тобто включаючи 13.03.2018 року, а тому суд не приймає цей день до загального розрахунку робочих днів, крім того, судом встановлено, що кількість робочих днів в період з 12.03.2018 року по 28.02.2019 року згідно додатку до листа Міністерства соціальної політики від 19.10.2017 р. №224/0/103-17/214 та додатку до листа Міністерства соціальної політики 08.08.2018 N 78/0/206-18

становить 242, а не 252, як зазначено в розрахунках позивача. Середньоденний заробіток позивача становить 413,85 грн., що встановлено рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19.09.2018 року.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за період з 12.03.2018 року по 28.02.2019 року за 242 робочі дні в сумі 100151,70 грн. (413,85*242=100151,70) з відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи відповідача про те, що звертаючись з позовом до суду позивачем невірно обрано спосіб захисту порушених прав оскільки стягнення оплати за вимушений прогул допускається тільки під час розгляду судом питання про поновлення на роботі суд до уваги не приймає так як ухвалюючи рішення від 19.09.2018 року про поновлення позивача на роботі Цюрупинський районний суд Херсонської області виходив не тільки з положень ст. 235 КЗпП України, але й з вимог ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу не по дату винесення рішення про поновлення на роботі, а в межах заявлених позивачем вимог, крім того, положення ст. 235 КЗпП України не містять заборони на звернення працівника до суду з окремим позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за інший період, що не був предметом розгляду при попередньому провадженні в суді.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача, що комунальна установа «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» не є належним відповідачем у справі оскільки установа не є власником чи роботодавцем позивача, а питання поновлення позивача на посаді це компетенція Олешківської районної ради Херсонської області, а виплата за вимушений прогул похідна для відповідача від прийняття рішення Олешківської районної ради Херсонської області оскільки цим доводам також надано відповідну правову оцінку у рішенні Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19.09.2018 року де зазначено, що сума середнього заробітку підлягає стягненню саме з комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області». Суд зазначив, що саме цей заклад відповідає за нарахування та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, а не власник установи - Олешківська районна рада Херсонської області, крім того, наявність наказу від 02.03.2018 року № 09-к «Про звільнення ОСОБА_1 » згідно з яким остання звільнена з посади начальника комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області», згідно п. 8 частини першої ст. 36 КЗпП України, вказує про наявність в позивача трудових відносин саме з відповідачем.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд враховує, що позовні вимоги задоволено частково, при цьому, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягають покладенню на відповідача, а в іншій частині компенсовані за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 274 ЦПК України, ст.ст. 235, 236 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 100151,70 грн. з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з комунальної установи «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області» на держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1001,18 грн.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його складення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальна установа «Центр по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області», що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Олешки, вул. Паркова, буд. 22.

Дата складення рішення: 07.06.2019 року.

Суддя Є.О. Никифоров