Справа № 603/75/19
Провадження №2/603/149/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

при секретарі : Сандалюку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури Юсипіва Романа Васильовича в інтересах держави в особі Монастириської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів,

за участі представника Монастириського

відділу прокуратури: Петрівської І.А.

представника Монастириської

міської ради: Кравець М.В.

представника відповідача: Кміти О.В., -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Теребовлянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Монастириської міської ради звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Монастириської міської ради Тернопільської області збитки в розмірі 44 893,41 грн. за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 з 22.11.2010 фактично користується без правовстановлюючих документів земельною ділянкою площею 0,30 га. за адресою АДРЕСА_1 в межах населеного пункту, при цьому, не здійснивши необхідних заходів щодо оформлення свого права землекори стування та не сплачуючи плати за землю.

Зокрема, за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано нежитлову будівлю (майстерню), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва на право власності НОМЕР_1 від 22.11.2010.

Рішенням сесії Монастириської міської ради №726/4 від 19.12.2013 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі (майстерня) по АДРЕСА_1 .

Після цього, проект землеустрою чи технічна документація із землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки за цією ж адресою не вироблялись.

Незважаючи на неодноразові листи-звернення Монастириської міської ради про необхідність виготовлення технічної документації із землеустрою чи укладення договору оренди використовуваної земельної ділянки, відповідач ОСОБА_1 не оформила право користування земельною ділянкою у встановленому законодавством порядку.

Зокрема, з часу реєстрації права власності на майстерню, за адресою АДРЕСА_1 , по час подання позову, відповідач ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації із землеустрою та укладення договору оренди на земельну ділянку до Монастириськоїміської ради Тернопільської області не зверталась.

Відсутність договору оренди землі між Монастириською міською радою та ОСОБА_1, та відповідної державної реєстрації права користування, позбавило міську раду, як орендодавця, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати.

Комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам в Монастириському районі, згідно акту від 21.06.2018 року нараховано збитки за користування вищевказаною земельною ділянкою відповідачем ОСОБА_1 в термін з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, що є загальним строком позовної давност, та встановлено, що сума збитків внаслідок використання відповідачем без правовстановлюючих документів земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 площею 0,3000 га, складає 44 893,41 гривень

Монастириською міською радою надсилались повідомлення відповідачу ОСОБА_9 про нарахування збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів проте, відповідачем вимоги, викладені у повідомленні не виконано та збитки не відшкодовано.

В судовому засіданні представник Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Петрівська І.А. позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник Монастириської міської ради Тернопільської області Кравець М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги визнає частково, в сумі 16161,63 грн., посилаючись на те, що позивачем не вказано, яким чином відповідач використовує земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, на вказаній земельній ділянці відповідачем нічого не збудовано, земля не обробляється та не здається в оренду. Також зазначила, що їй дійсно на праві приватної власності належить приміщення майстерні площею 1080 кв.м. з 2010 року. При цьому, відповідач ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Монастириської міської ради Тернопільської області за дозволом на розробку технічної документації, після чого міською радою неодноразово видавались рішення на дозвіл на розробку технічної документації, які ПП «Землі Придністров`я» визнані необґрунтованими, оскільки в них не вказувалось цільове призначення землі. Крім того, відповідач вважає недійсним рішення Монастириської міської ради №726/4 від 19.12.2013 року, на яке посилається позивач.

Представник відповідача - ОСОБА_1 судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що позивачем не вказано, яким чином відповідач використовує земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, на вказаній земельній ділянці відповідачем нічого не збудовано, земля не обробляється та не здається в оренду. Також вказав, що попередній власник вищевказаної земельної ділянки, користувався нею на безоплатній основі, тому до особи яка придбала споруду переходить право власності на земельну ділянку на якій вона розміщена в обсязі та підставах, встановлених для попереднього власника.

Також вказав, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Монастириської міської ради Тернопільської області за дозволом на розробку технічної документації, після чого міською радою неодноразово видавались рішення на дозвіл на розробку технічної документації, які землевпорядною організацією ПП «Землі Придністров`я» визнані необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам закону. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги визнав частково, в сумі 16161,63 грн., оскільки визнає використання відповідачем лише частини земельної ділянки, на якій безпосередньо розташована нежитлова будівля (майстерня).

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Судом встановлено, що за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю (майстерню), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва на право власності НОМЕР_1 від 22.11.2010.

Наведене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №146087958 від 20.11.2018 року та інформацією Монастириської міської ради №715/07-02 від 10.08.2018 року.

Сесією Монастириської міської ради від 30.09.2010 прийнято рішення №108/2 «Про встановлення номерного знаку та права власності на нежитлову будівлю (майстерню тракторної бригади) по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1

В подальшому рішенням сесії Монастириської міської ради №726/4 від 19.12.2013 року відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі (майстерня) по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації Монастириської міської ради №552/07-02 від 19.06.2018 року та №715/07-02 від 10.08.2018 року, ОСОБА_1 з 22.11.2010 по даний час фактично користується земельною ділянкою площею 0,30 га. за адресою АДРЕСА_1 в межах населеного пункту, при цьому, не здійснивши необхідних заходів щодо оформлення свого права землекористування та не сплачувала плати за землю, незважаючи на неодноразові листи-звернення Монастириської міської ради про необхідність виготовлення технічної документації із землеустрою, укладення договору оренди використовуваної земельної ділянки (листи Монастириської міської ради від 04.03.2013 року, 11.04.2013 року, 16.06.2014 року).

Так, згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №136-ДК/142/АП/09/01/-18 Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 03.04.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 використовує земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів, для обслуговування належного їй об`єкта нерухомості, чим порушила ст..ст.125,126 ЗК України.

У зв`язку з наведеним видано припис №136-ДК/84Пр/03/01/-18 від 03.04.2018 року з вимогою усунути допущенні порушення земельного законодавства.

03.07.2018 року здійснено повторну перевірку на предмет виконання вимог припису №136-ДК/84Пр/03/01/-18 від 03.04.2018 року ОСОБА_1 , в результаті якої встановлено, що остання не виконала вимог даного припису, а порушення земельного законодавства не усунула, про що складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №137/7-ДК/458/АП/09/01/-18 від 03.07.2018 року за результатами чого старшим державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення №137/7-ДК/123П/07/01/-18 від 03.07.2018 року та видано повторний припис №137/7-ДК/295ПР/03/01/-18 від 03.07.2018 року.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення №137/7-ДК/118ПО/08/01/-18 від 03.07.2018 року, відповідача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Штраф ОСОБА_1 сплатила в повному обсязі, проте проведеною 10.09.2018 повторною перевіркою встановлено, що вимоги припису не виконані та порушення земельного законодавства не усунуто, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №708-ДК/874/АП/09/01/-18 від 10.09.2018 року.

Згідно з інформації Монастириського відділення Бучацької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області №762/27-18 від 12.06.2018 року встановлено, що протягом 2015-2017 років ОСОБА_1 не подавала декларацій, оскільки вона не була зареєстрована, як фізична особа підприємець, і відповідно, орендна плата не нараховувалася та не сплачувалася.

Вказане підтверджується інформацією Головного управління ДФС у Тернопільській області№10/19-00-13-01-24/26601 від 14.12.2018 відповідно до якої ОСОБА_1 не сплачувався земельний податок.

Як вбачається зі ст. 14 Конституції України, земля як основне національне багатство України перебуває під особливою охороною держави.

Згідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради наділяються повноваженнями щодо надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Статтею 4 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.69 Бюджетного кодексу України визначено, що до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належить податок на майно, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування.

Згідно із ст.265 Податкового кодексу України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм чинного законодавства, міська рада, як суб`єкт права на землі комунальної власності, використовує земельні ділянки шляхом передачі їх в оренду зацікавленим особам з метою отримання орендної плати.

Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, відшкодування заподіяних збитків (п. ґ ч.3 ст.152 Земельного кодексу України).

Згідно із ч.1, 3 ст.157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами та стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

Отже, у випадку неукладення договору оренди з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 Земельного кодексу України та Порядком №284.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 року у справі №6-2588цс15.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, розпорядженням голови Монастириської районної державної адміністрації №475-од від 30.12.2016 «Про утворення комісії для визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам в Монастириському районі» утворено комісію для визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам і затверджено Положення про вказану комісію.

В подальшому розпорядженням голови Монастириської районної державної адміністрації №283-од від 25 липня 2017 року «Про затвердження нових складів комісій та робочих груп» затверджено новий склад комісії для визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам в Монастирському районі

Відповідно до п.1 Положення про комісію для визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам в Монастириському районі (далі - Положення) метою діяльності Комісії є визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з п.4 Положення розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету у разі, якщо б зазначений договір був укладений між орендарем та орендодавцем, або у разі, якщо був би здійснений розрахунок земельного податку. Розмір збитків нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно рішень Монастириської міської ради №99 від 16.03.2016 «Про внесення доповнення до «Положення про встановлення земельного податку», затвердженого рішенням сесії №1001 від 02.07.2015 року щодо встановлення розміру орендної плати у відсотках від нормативно-грошової оцінки землі» та №585 від 11.07.2017 «Про внесення доповнення до «Положення про встановлення земельного податку», затвердженого рішенням сесії №1001 від 02.07.2015 року» встановлено розмір орендної плати у відсотках від нормативно-грошової оцінки землі для земель житлової та громадської забудови на території м. Монастириська встановлюється у розмірі 3-5% в рік.

Крім того, статтею 288 Податкового кодексу України (в редакції від 31.12.2014 року, чинній на момент прийняття вказаного рішення сесії) визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі, але річна сума платежу не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки, не може бути більшою граничного розміру орендної плати у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Відповідно до акту Комісії від 21.06.2018 року про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 21.06.2018, сума збитків внаслідок використання відповідачем ОСОБА_1 без правовстановлюючих документів земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 площею 0,3000 га, складає 44 893,41 грн.

Акт Комісії щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 21.06.2018 року затверджені розпорядженням голови Монастириської РДА 23.06.2018 №232.

Відповідно до ч. 1 ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 ЗК, статті 1166 ЦК така шкода відшкодовується у повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би утримувати, якби його право не було порушено.

Відповідач своєю протиправною поведінкою, яка виразилася у використанні земельної ділянки без правовстановлюючих документів, позбавили власника земельної ділянки права отримувати дохід в розмірі орендної плати, внаслідок чого до місцевого бюджету не надійшли кошти за користування земельною ділянкою.

При цьому, протиправна поведінка відповідача щодо використання земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів не лише завдає істотної шкоди економічним інтересам держави, унеможливлюючи надходження коштів у визначеному законом розмірі до бюджету, а й підриває авторитет органів державної влади та місцевого самоврядування, порушує встановлені на державному рівні принципи законності.

Частиною 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

При цьому, відповідачем суду не надано, а судом не здобуто доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею за адресою: АДРЕСА_1 на законних підставах, та її право користування земельною ділянкою оформлено відповідно до норм чинного законодавства України.

Крім того, не знайшли також свого підтвердження доводи представника відповідача про те, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ПП «Землі Придністров`я» з метою виготовлення технічної документації, оскільки жодних доказів звернення відповідача до вищевказаної землевпорядної організації суду надано не було.

Враховуючи правові позиції Верховного Суду України щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 28.01.2015 у справі № 3-210гс14, від 18.05.2016 у справі №3-194гс16 щодо необхідності встановлення під час вирішення такого спору обставин про те, чи вчиняв відповідач передбачені законодавством заходи зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташована споруда, що належить йому на праві приватної власності, чи вчиняв заходи, спрямовані на уникнення збитків, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем будь-яких заходів, спрямованих на оформлення права користування земельними ділянками в розумний строк, як то укладення договору на виготовлення проекту землеустрою, оплати таких робіт виконавцю тощо.

При цьому, визнавши позовні вимоги в частині використання земельної ділянки, на якій безпосередньо розташована нежитлова будівля (сарай), представник відповідача фактично визнав факт використання земельною ділянкою, на якій він розміщений.

Враховуючи наведене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265,281,282 ЦПК України, ст.ст.116,123,124,125,152,156,157,206,211 ЗК України, ст.ст.22,1166, 1190ЦК України, Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури Юсипіва Романа Васильовича в інтересах держави в особі Монастириської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) на користь Монастириської міської ради Тернопільської області (вул.Шевченка, 19, м.Монастириська Тернопільської області, ) збитки в розмірі 44 893,41 грн. за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , без правовстановлюючих документів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Тернопільської області (вул.Листопадова 4, м.Тернопіль, р/р 4091, банк ДКСУ м.Київ, МФО 820172, , код класифікації видатків бюджету - 2800) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1921, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 червня 2019 року.

Суддя В. М. Іванчук