Справа № 153/293/19
Провадження № 22-ц/801/1199/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 рокуСправа № 153/293/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Сопруна В.В., Стадника І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

Рішення ухвалила суддя Гаврилюк Т.В.

Рішення ухвалено у м. Ямполі Вінницької області

Повний текст рішення складено 12 квітня 2019 року,

Встановив:

В березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 28 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

На даний час стягнутих з відповідача аліментів не достатньо для належного утримання дитини, оскільки в 2019 році збільшився прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час матеріальне становище відповідача змінилося: він має місце роботи (працює за кордоном), отримує стабільний заробіток, а тому може сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Крім того їхня донька часто хворіє та потребує лікування, у зв`язку з чим протягом 2017-2018 років на придбання ліків для дитини нею було витрачено 4684,65 грн. Також донька має музичні здібності та навчається у Ямпільській дитячій музичній школі у 1-ому класі фортепіано; батьківська плата за навчання становить 150 грн. в місяць. Відповідач участі у додаткових витратах на дитину не бере, хоча має таку можливість.

У зв`язку з цим просила змінити розмір стягуваних аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття; та стягувати з відповідача додаткові витрати на дитину, пов`язані з захворюванням дитини, необхідністю купувати ліки та з оплатою навчання дитини в музичній школі, в сумі 1000 грн. щомісячно.

В квітні 2019 року ОСОБА_2 подала до суду додаткову позовну заяву про стягнення додаткових витрат на дитину, в якій просила стягнути з відповідача 2342 грн. витрат, які вона протягом 2017-2018 років витратила на придбання ліків для дитини.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2019 року додаткову позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину повернуто позивачеві.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Змінено розмір стягуваних аліментів з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2017 року у справі № 153/1075/17.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 березня 2019 року і до досягнення донькою повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 05 березня 2019 року і до досягнення донькою повноліття.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Виконавчий лист за рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області у справі № 153/1075/17 про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно - відкликано.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 1536,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Зазначив, що рішення суду є незаконним, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Судом не враховано, що стягнуті з нього аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно призведуть до його скрутного матеріального становища, оскільки він не має постійного місця роботи, його дохід є нерегулярним та мінливим, який він отримує з різною періодичністю і перервами; на даний час він проживає з новою сім`єю, яка перебуває на його утриманні. Також позивач не надала суду належних доказів на підтвердження додаткових витрат на дитину і розмір таких витрат. Позивачем надано чеки на придбання ліків, проте не надано будь-яких доказів, що саме такі ліки були призначені для лікування їхньої дитини. Також судом безпідставно стягнуто аліменти в новому розмірі та додаткові витрати з дня подання позову до суду - з 05 березня 2019 року.

Позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26 серпня 2011 року (а. с. 8).

Дитина проживає разом з матір`ю - позивачем ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області № 43 від 22 січня 2019 року (а. с. 9).

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили 12 жовтня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 28 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 6-7).

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 54862048 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не має заборгованості зі сплати аліментів на дитину (а. с. 40-41).

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності; а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відбулося зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, а також змінився розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, розмір якого з 01 січня 2019 року складає 2027 грн., а тому мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину семирічного віку становить 1013,50 грн., а мінімальний рекомендований розмір аліментів - 2027 грн.; враховуючи матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів - відповідача; те, що він офіційно не працевлаштований, має нерегулярний та мінливий дохід, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку про зміну розміру аліментів та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Відповідач є молодою особою працездатного віку (28 років), має нормальний стан здоров`я (доказів іншого суду не надано), має можливість працювати та заробити таку суму, щоб сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі достатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги відповідача в тому, що стягнуті з нього аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно призведуть до його скрутного матеріального стану, оскільки він не має постійного місця роботи, його дохід є нерегулярним та мінливим, який він отримує з різною періодичністю і перервами та на даний час він проживає з новою сім`єю, яка перебуває на його утриманні, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідач не надав суду жодних доказів того, що за станом здоров`я він позбавлений можливості працевлаштуватися та отримувати стабільний заробіток, а також відповідач не надав доказів того, що на його утриманні перебувають інші непрацездатні особи.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів на дитину до 1500 грн. є законним і обґрунтованим, та підстави для скасування рішення в цій частині відсутні.

Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення судом першої інстанції аліментів в новому розмірі з 05 березня 2019 року.

Ухваливши рішення про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції стягнув аліменти в новому розмірі, починаючи з 05 березня 2019 року, тобто з дня подання позову про зміну розміру аліментів, що є помилковим.

Судом першої інстанції не враховано роз`яснення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, яким роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином рішення суду про зміну розміру аліментів слід змінити в частині часу, з якого почати стягнення аліментів в більшому розмірі, стягнення яких має відбуватися з дня набрання рішенням законної сили.

Ухваливши рішення про часткове задоволення позову про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнувши з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 05 березня 2019 року і до досягнення донькою повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що дитина ОСОБА_3 часто хворіє, потребує постійного дообстеження у Вінницькій обласній дитячій лікарні, що не спростовано відповідачем; крім того дитина відвідує навчання у музичній школі, що також потребує матеріальних витрат.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести той з батьків, хто заявляє позовну вимогу про їх стягнення.

Позивач ОСОБА_2 свої вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі по 1000 грн. щомісячно обґрунтувала тим, що їхня з відповідачем донька хворіє, потребує лікування, що підтверджує лікарняна довідка, та на купівлю ліків для дитини протягом 2017-2018 років нею було витрачено 4684,65 грн.; крім того донька має музичні здібності і навчається у Ямпільській дитячій музичній школі у 1-ому класі фортепіано, де батьківська плата складає 150 грн. в місяць.

На підтвердження таких позовних вимог позивач надала довідки КП «Ямпільський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 22 січня 2019 року і від 22 серпня 2017 року (а. с. 5, 20) та фіскальні чеки на оплату певних медичних препаратів в 2017-2018 роках (а. с. 12-18).

Проте із наданих закладом охорони здоров`я довідок не вбачається наявності у малолітньої ОСОБА_3 таких захворювань, у зв`язку з чим вона потребувала б постійного лікування, тобто не доведено наявності особливих обставин, які потребують додаткових витрат на лікування дитини.

Надані позивачем фіскальні чеки підтверджують факт придбання протягом 2017-2018 років певних медичних препаратів, проте позивач не надала суду доказів того, що зазначені у чеках медичні препарати були призначені лікарем для лікування дитини.

Як свідчить надана позивачем довідка Ямпільської дитячої музичної школи від 12 лютого 2019 року № 05 Тітаренко В.М. навчається у Ямпільській дитячій музичній школі, у 1-ому класі фортепіано; батьківська плата - 150 грн. в місяць (а. с. 11).

Згідно наданих позивачем ОСОБА_2 квитанцій вона сплатила на рахунок відділу культури і туризму Ямпільської РДА: 04 вересня 2018 року - 225 грн. (хореографія - 150 грн., фортепіано - 75 грн.); 09 жовтня 2018 року - 150 грн. (батьківська плата за навчання); 14 грудня 2018 року - 150 грн. (батьківська плата за навчання); 09 січня 2019 року - 150 грн. (батьківська плата за навчання) (а. с. 19).

Проте на думку апеляційного суду навчання малолітньої ОСОБА_3 у 1-ому класі музичної школи (фортепіано) не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Крім того згідно наданих квитанцій оплата за таке навчання здійснювалась позивачем не щомісячно та із наданої позивачем довідки не вбачається термін навчання дитини у музичній школі; не зазначено, чи буде дитина навчатись у період канікул тощо.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення додаткових витрат на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи те, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявності особливих обставин, у зв`язку з чим дитина потребує додаткових витрат на неї, а також того, що дитина потребуватиме таких витрат в подальшому, а тому підстави для стягнення додаткових витрат на дитину відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в цій частині.

За наведених обставин рішення суду в цій частині підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1).

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною шостою цієї статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору у цій справі.

Відповідач ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги на рішення суду сплатив судовий збір в сумі 2305,20 грн.

Таким чином, враховуючи те, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача та про відмову в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. за позовну вимогу про зміну розміру аліментів, та у зв`язку з рішенням апеляційного суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат - відповідачу слід компенсувати за рахунок держави сплачений ним при поданні апеляційної скарги на рішення суду судовий збір в розмірі 1152,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд,

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2019 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини рішення в частині часу, з якого почати стягнення аліментів в більшому розмірі, замість «починаючи з 05 березня 2019 року» зазначити «починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили».

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2019 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Змінити розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. сорок коп.).

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений ним за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір в сумі 1152,60 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві грн. шістдесят коп.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіВ.В. Сопрун
І.М. Стадник