Справа № 191/5147/18
Провадження № 2/191/1484/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю.В.

за участю секретаря - Борисової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на гараж з погрібом, розташований за алресою: АДРЕСА_1

Дійсна вартість гаража складає 28 764 (двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні.

Заповіту ОСОБА_3 не залишив. Спадкоємців першої черги в порядку спадкування за законом, які прийняли спадщину, двоє -позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 отримала право на спадкування зазначеного майна після своєї померлої матері ОСОБА_4 , яка є донькою спадкодавця і після смерті батька спадщину прийняла, але спадкови.х прав не оформила.

ОСОБА_2 отримав право на спадкування майна спадкодавця після своєї померлої дружини- ОСОБА_5 , яка також є донькою спадкодавця і після смерті свого батька спадщину прийняла, але спадкових прав не оформила.

ОСОБА_1 спадщину після смерті своєї матері прийняла відповідно до ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_2 спадщину після смерті дружини прийняв згідно із ст.1269 ЦК України, так як подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця.

Позивачі звернулися до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на майно спадкодавця. Але нотаріус відмовив у їх видачі в зв`язку з тим, що не надано правовстановлюючого документу , що підтверджує право власності померлого ОСОБА_3 на гараж.

Вважають, що за нами може бути визнано право приватної власності на вищезазначений гараж,так як будівництво цього гаражу закінчено до 5 серпня 1992 року та діючим на той час законодавством обов`язковість його державної реєстрації не була передбачена.

Просять визнати за ними в рівних частках право власності на цегляний гараж (Г-1) з погрібом (П-1),загальною площею 22,2 кв.м.,розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

До початку судового засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти позову не заперечує.

Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, приходить до наступного.

Згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 31 травня 1990 року ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво гаражу в районі північної межі території СШ №2 на мікрорайоні СРЗ.

11.04.1991 Синельниківським БТІ видано реєстраційне посвідчення на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який в цілому зареєстрований за ОСОБА_3

Згідно з довідкою КП «Синельниківське МБТІ» №921 від 15.08.2018 гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 на підставі рішення №67 виконкому Синельниківської міської ради від 31.05.1990. В цілому на земельній ділянці розташовані : Г-1 гараж загальною площею 22.2 кв.м., П-1 погріб під гаражем. Право власності на гараж не зареєстровано.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №192 за 1996 рік до майна померлого ОСОБА_3 , спадкоємцями, які звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька, були його діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася її донька ОСОБА_1 (спадкова справа №269/2018).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . Спадкоємцем першої черги за законом після її смерті був чоловік померлої ОСОБА_2 . Доньки померлої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в нотаріальному порядку відмовилися від прийняття спадщини на користь батька, що підтверджується матеріалами спадкової справи №89 за 2007 рік.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 н, що належав за життя їх батькові ОСОБА_3 та на який вони не встигли оформити спадкових прав.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12).

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1,2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єтів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ст.25,30,346 ЦК України, Листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно віршуватися в судовому порядку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - ОСОБА_4 , а позивач ОСОБА_2 - спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини ОСОБА_5 , та прийняли спадщину у встановленому законодавством порядку.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні обставини, а саме право позивачів на отримання спадщини після смерті матері та чоловіка та наявність спадкового майна у вигляді гаражу, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відсутність правостановлюючих документів на спадкове майно не може бути підставою для позбавлення особи права на отримання вказаного майна у власність в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 81, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право приватної власності на Ѕ частину гаражу Г-1 з погрібом П-1 загальною площею 22,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , б/н, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право приватної власності на Ѕ частину гаражу Г-1 з погрібом П-1 загальною площею 22,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , б/н, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. В. Гречко