Справа № 466/1362/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий - суддя Едер П.Т.,

секретар с/з Репети К.М.

за участю :

представника позивача ОСОБА_1 ;

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ;

представника відповідача ПАТ «ВіАйБіБанк»- Бурдюг Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ростової Людмили Олександрівни про визнання недійсними договору №7066 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 06 листопада 2006 року Цибко Т.Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим №3170,

в с т а н о в и в:

21 лютого 2019 року Позивач ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ростової Людмили Олександрівни про визнання недійсними договору №7066 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 06 листопада 2006 року Цибко Т.Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим №3170.

Просив визнати недійсним договір № 7066 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги укладений 23 лютого 2018 р. між Публічний акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2 . Визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 06 листопада 2006 р. Цибко Т. Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим № 3170, укладений 23 лютого 2018 р. між Публічний акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2 . Скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ростової Людмили Олександрівни про державну реєстрацію за ОСОБА_2 прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43595003 від 22.10.2018 р. квартири АДРЕСА_1 . Скасувати внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 28465783 (дача, час державної реєстрації: 19.10.2018 р. 15:55:46; державний реєстратор: приватний нотаріус Ростова Людмила Олександрівна, Львівський міський нотаріальний округ.

Відповідачами у справі подано відзиви на позовну заяву у порядку та строки визначені судом з дотриманням вимог ст.178 ЦПК України.

Стислий виклад позицій сторін.

Обгрунтування позивача:

Позивач зазначив, що 06 листопада 2006 р. між ним, ОСОБА_4 (Позичальник), та Відповідачем 2 - ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Кредитодавець) був укладений кредитний договір № 105/06 відповідно до п. 1.1. якого Кредитодавець надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, надалі за текстом - «Кредит», на умовах, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід`ємну частину цього Договору.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 06 листопада 2006 р. між ним, ОСОБА_4 (Іпотекодавець) та ВАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, відповідно до п. 1.1. якого Іпотекодавець з метою убезпечення виконання Основного зобов`язання, що випливає з Кредитного договору, цим передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку Предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_1 .

23 лютого 2018 р. між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та фізичною особою ОСОБА_2 Відповідачем 1 (Новий кредитор) укладено договір № 7066 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги відповідно до п. 2.1. якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку права вимоги, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців, поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами» за дим Договором Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку за Кредитним договором № 105/06 від 06 листопада 2006 року укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 , з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.

Крім того, 23 лютого 2018 р. між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2 (Новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 06 листопада 2006 р. Цибко Т. Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим № 3170, відповідно до п. 1. якого за цим Договором в порядку та умовах визначених п. 1.2.1. Додатку № 1 і до Договору № 7066 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20.02.2018 р., що укладений між Банком та Новим ОСОБА_5 , Банк відступає Новому Іпотекодержателю залежні Банку права вимоги до ОСОБА_4 , за іпотечним поговором, посвідченим 06 листопада 2006 р. Цибко Т ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим № 3170.

На підставі Договору іпотеки, та договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Людмилою Олександрівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43595003 від 22.10.2018 р. на підставі якого паво власності на квартиру АДРЕСА_1 , було зареєстровано а ОСОБА_2 (номер запису про право власності: 28465783).

Позивач вважає договір № 7066 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 06 листопада 2006 р. Цибко Т. Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим № 3170 такими, що підлягають визнанню недійсними, оскільки за своєю правовою природою договір № 7066 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги є договором факторингу і на думку Позивача у Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

Позивач аналізуючи чинне законодавство, зазначив, що суб`єктний склад у відносинах факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржника, тобто набувача послуг чи товарів за первинним договором.

У статті 350 Господарського кодексу України зазначено, що фактором може бути лише банк, разом з тим, у пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, за твердженням Позивача фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

За умовами Договору про відступлення прав вимоги ОСОБА_2 зобов`язався сплатити ПАТ «ВіЕйБі Банк» грошові кошти у сумі 117 847,99 грн. Натомість, відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» передало Амбризу: право грошової вимоги до боржника за Кредитним договором в розмірі 2 040 354,89 грн. (з яких заборгованість за тілом кредиту та відсотками 59 331,45 доларі США - (1601 239,49 грн. згідно курсу НБУ), та 439 115, 40 грн. - пеня за несвоєчасно сплачене тіло, відсотки); право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, щодо сплати Боржниками грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору та визначених на момент набуття Новим Кредитором Права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Права вимоги процентів, штрафних санкцій неустойок у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених Основними договорами.

За таких обставин, як зазначає Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» (первісний кредитор) уступив грошову вимогу до ОСОБА_4 (боржника) в обмін на грошові кошти в сумі 117 847,99 грн, які ОСОБА_2 (новий кредитор) зобов`язався сплатити первісному кредитору, тобто фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останньому грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу.

Уклавши Договір про відступлення прав вимоги за Кредитним договором банк отримав фінансування у розмірі 117 847,99 грн., а ОСОБА_2 , в свою чергу, укладаючи вказаний договір набув право одержання прибутку у формі різниці між реальною вартістю права вимоги у розмірі 2 040 354,89 грн., що відступається, і ціною вимоги, що передбачена Договором про відступлення прав вимоги у розмірі 117 847,99 грн. Крім того, така різниця виразилася в отриманні ОСОБА_2 від первісного кредитора таких прав щодо боржника: а) право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Права вимоги процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору; б) передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених Основним договором та Договором забезпечення.

Наведене, за твердженням Позивача свідчить про те, що укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 оспорюваний договір за своєю юридичною природою, незважаючи на його назву як Договір про відступлення прав вимоги є договором факторингу. Цесія (уступка права вимоги) є одним з обов`язкових елементів відносин факторингу. Проте сама по собі назва оспорюваного у даній справі договору не змінює його правової природи.

З укладенням Договору про відступлення прав вимоги у Кредитному договорі фактично відбулася заміна кредитодавця - банку, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на іншу фізичну особу, - ОСОБА_2 , який не відноситься до фінансових установ у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та не може надавати фінансові послуги, у тому числі і у формі факторингу.

За вказаних обставин Позивач вважає, що оспорюваний правочин Договір про відступлення прав вимоги суперечить приписам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу, а тому він підлягає визнанню недійсним, а також підлягає визнанню недійсним Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки.

Крім того, Позивач вказав, що для реального захисту та відновлення порушених його прав необхідно скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, оскільки оскаржувані договори не створили жодних юридичних наслідків.

Обгрунтування заперечень відповідача ОСОБА_2 :

Відповідачем зазначено, що по суті всі доводи Позивача, на його думку, зводяться до правової природи оспорюваних договорів, суб`єктного складу сторін договору, а також до права банку - ПАТ «ВіЕйБі Банк» - відступити право вимоги за Кредитним договором № 105/06 від 06.11.2006 року фізичній особі ОСОБА_2

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договір цесії, визначає, як зазначив Відповідач необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

За твердженням Відповідача відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість, договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

При цьому, право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Відповідач підкреслив, що вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 06.07.2015 р. у справі № 6-301 цсі 5.

Із наведених норм права визначення договору факторингу Відповідач виділяє наступні його ознаки: фактор (новий кредитор) надає послуги по фінансуванню діяльності клієнта (первісний кредитор) шляхом надання в його розпорядження коштів;

такі послуги надаються за винагороду у вигляді здійснення клієнтом (первісний кредитор) відповідної плати послуг фактора (новий кредитор); грошові кошти передаються в рахунок грошової вимоги клієнта (первісного кредитора) до третьої особи (боржника).

Отже, Відповідач наголошує, що обов`язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступлення права вимоги. При цьому, таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки.

При цьому, за відсутності плати первісного кредитора за надані йому послуги між сторонами виникають правовідносини з договору купівлі-продажу права вимоги, до яких застосовуються положення про відступлення права вимоги.

На думку Відповідача те, що Позивачем не надано жодних доказів, що свідчать про недійсність договору про відступлення права вимоги, який має бути укладено в майбутньому між Банком (первісним кредиторам) і переможцем електронних торгів (новим кредиторам), цей договір є правомірним правочином (в майбутньому).

Поряд з тим Відповідач у відзиві вказує, що Позивач, допускає можливе порушення своїх прав у майбутньому та намагається обгрунтувати позов припущеннями щодо порушень, які ще не настали та не можуть настати.

Враховуючи те, що умови Договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, які укладаються між неплатоспроможними банками та переможцями електронних торгів, не передбачають фінансування під відступлення права грошової вимоги (не містять ознак факторингу), такі договори, на думку Відповідача, є правомірними правочинамн. Іншого, за твердженням Відповідача Позивачем не доведено.

Щодо безпідставності тверджень позивача про те, що фізична особа не може бути стороною укладеного за результатами аукціону правочину та, відповідно, новим кредитором у зобов`язаннях Відповідач зазначив, що переможець зобов`язаний укласти з банком договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги протягом 20 робочих днів з дати формування протоколу електронного аукціону, за умови відсутності рішення Фонду стосовно продовження такого строку, рекомендовані форма та умови якого затверджені рішенням виконавчої дирекції Фонду від 07.09.2017 р. № 3995.

При цьому, умови Договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, які укладаються між неплатоспроможними банками та переможцями електронних торгів, не передбачають фінансування під відступлення права грошової вимоги (не містять ознак факторингу).

Відповідач навів вимоги п. 1.1 глави 1 Регламенту ETC (у редакції, що діяла з 01.06.2018 р.), де терміни вживаються в таких значеннях: учасник - фізична особа, що має повну дієздатність, або юридична особа (резидент або нерезидент) в особі уповноваженого представника, яка виявила намір прийняти участь в електронному аукціоні, відповідає вимогам встановленим законодавством, сплатила гарантійний внесок, пройшла процедуру реєстрації для участі в електронному аукціоні, отримала відповідне підтвердження про реєстрацію та індивідуальний код учасника відповідно до Регламенту ETC. Учасником електронного аукціону, предметом продажу на яких є права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, не може бути користувач, який є позичальником (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення.

Тобто, за твердженням Відповідача в розумінні п. 1.1 глави 1 Регламенту ETC учасником електронного аукціону може бути фізична особа, що має повну дієздатність, яка виявила намір прийняти участь в електронному аукціоні, відповідає вимогам, встановленим законодавством, сплатила гарантійний внесок, пройшла процедуру реєстрації для участі в електронному аукціоні, отримала відповідне підтвердження про реєстрацію та індивідуальний код учасника відповідно до Регламенту ETC.

При цьому, учасником електронного аукціону, предметом продажу на яких є права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, не може бути користувач, який є позичальником (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення.

Крім того, Відповідач вказав, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги, має зазначити, які її цивільні права та інтереси були порушені внаслідок укладення такого договору. Тобто, крім порушення закону позивач має окремо обгрунтувати порушення свого права чи інтересу.

З викладеного, на думку Відповідача вбачається, що він, ОСОБА_2 , як фізична особа, що має повну дієздатність, який вияв намір прийняти участь в електронному аукціоні, сплатив гарантійний внесок, пройшов процедуру реєстрації для участі в електронному аукціоні, отримав відповідне підтвердження про реєстрацію та індивідуальний код учасника відповідно до Регламенту ETC, є учасником електронного аукціону з продажу лоту № F39G7066. Більше того, він - фізична особа ОСОБА_2 є переможцем електронного аукціону, з яким підписано договір.

З огляду на наведене, Відповідач ОСОБА_2 вважає доводи позивача безпідставними, хибними, такими, що не відповідають дійсності, та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Обгрунтування заперечень відповідача ПАТ «ВіАйБі Банк»:

Стосовно твердження позивача щодо правової природи договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги та його тотожності із Договором факторингу Відповідач зазначив наступне.

23.02.2018 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги (далі по тексту - Договір), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №105/06 від 06.11.2006, укладеним із ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 перейшло до ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_4 , на думку відповідача помилково вважає даний договір договором факторингу, що не відповідає дійсності, оскільки факторинг це фінансова комісійна операція, при якій клієнт переуступає дебіторську заборгованість факторинговій компанії з метою: миттєвого отримання більшої частини платежу; гарантії повного погашення заборгованості; зниження витрат по веденню рахунків. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Відповідач зазначив, що згідно вимог ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаємо увагу суду на те, що відступлення права вимоги, за Цивільним Кодексом виступає способом зміни кредитора у зобов`язанні (загальне), а факторинг - цілісний самостійний вид договору (спеціальне). Отож, не кожна оплатна цесія може визнаватись факторингом. Хоча, кожний договір факторингу містить умову відступлення права вимоги.

Відповідач також зазначив, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру, а положення ЦК України про відступлення права вимоги застосовуються до договору купівлі-продажу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Для цесії (уступки вимоги) необхідною є угода між старим і новим кредитором, тобто між цедентом і цесіонарієм. Згоди боржника на здійснення цесії не потрібно, оскільки вона ніякою мірою не погіршує його становище. Дійсно, для боржника не має значення кому передавати виконання зобов`язання - старому чи новому кредиторові.

Якщо у зв`язку з цесією (заміною кредитора) необхідні додаткові витрати боржника для виконання, ці витрати відносяться на рахунок кредитора. Крім, того, на підставі ст. 200 ЦК України боржник зберігає всі заперечення проти нового кредитора, які він міг протиставити попередньому кредиторові.

Відповідач стверджує, що однією з відмінних ознак факторингу від інших правочинів з відступлення права вимоги, є передача грошових коштів в розпорядження за плату, тобто взамін права вимоги І клієнт отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов`язком повернення цих коштів та оплати часу користування ними.

Крім того, загальновідомо, що у ПАТ «ВіЕйБі Банк» було розпочато процедуру ліквідації. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної ОСОБА_7 маси не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

Порядок продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, визначається відповідним Положенням, що затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016, №388.

Враховуючи зазначене вище, твердження Позивача, на думку Відповідача стосовно оспорюваного правочину та його тотожності із договором факторингу с суб`єктивним тлумаченням Позивачем окремої частини норми права у спосіб та на користь власних процесуальних інтересів та жодним чином не відповідає дійсності.

Щодо відсутності ліцензії у нового кредитора на надання фінансових послуг Відповідач вказав, що на момент укладення Кредитного договору, у ПАТ «ВіЕйБі Банк», як кредитора були усі необхідні дозволи для операцій з валютними цінностями. А ОСОБА_2 , як новий кредитор в даному випадку ніяких фінансових послуг не надає.

На підставі чого Відповідач ПАТ «ВіЕйБі Банк» просив відмовити ОСОБА_4 у задоволенні його позовної заяви про визнання договорів недійсними.

Пояснення третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ростової Л.О. щодо позову.

В заперечення проти позову третя особа навела наступні доводи.

Квартира АДРЕСА_1 належала Позивачу та була предметом іпотеки згідно умов Договору іпотеки, посвідченого 06.11.2006 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т. Б. за реєстровим номером 3170, який було укладено в забезпечення виконання основного зобов`язання, встановленого Кредитним договором № 105/06 від 08.10.2008, який було укладено між ВАТ (в подальшому Публічне акціонерне товариство) «Всеукраїнський акціонерний Банк» та Позивачем.

23 лютого 2018 року між ПАТ «ВіАйБі Банк»» та ОСОБА_2 було укладено Договір про відступлення прав вимог за іпотечним договором, посвідченим 06.11.2006 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т. Б. за реєстровим номером 3170, який було посвідчено 23.02.2018 року ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 906.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 43595003 від 22.10.2018 нею, нотаріусом Ростовою Л.О., як реєстратором речових прав на нерухоме майно було прийнято та проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 згідно положень Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме мано та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пункт 61 Порядку передбачає проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Для чого також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У випадку проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , заявником було надано наступні документи: Договір іпотеки, посвідчений 06.11.2006 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т. Б. за реєстровим номером 3170; Договір про відступлення прав вимог за іпотечним договором, посвідченим 06.11.2006 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т. Б. за реєстровим номером 3170, який було посвідчено 23.02.2018 ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 906; Свідоцтво про передачу заяв ОСОБА_2 , які містили відомості щодо порушення основного зобов`язання, яке виникло на підставі Кредитного договору № 105/06 від 08.10.2008, який було укладено між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та Позивачем та факт підтвердження завершення 30-денного строку з моменту отримання Позивачем письмових вимог Відповідача - ОСОБА_2 , видане ОСОБА_9 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 19.10.2018 за реєстровим № 1029.; Технічний паспорт.

Отже, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ростова Л.О. вказала, що на її думку рішення державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , було прийняте, керуючись чинним законодавством України: відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, та керуючись презумпцією правомірності правочину, відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та скасуванню не підлягає.

Процесуальні дії у справі:

11 березня 2019 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22 березня 2019 року.

11 березня 2019 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова задоволено заяву Позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

19 квітня 2019 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

19 квітня 2019 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова про закриття підготовчого провадження задоволено клопотання уповноваженого представника відповідача ПАТ «ВіАйБі Банк» про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні уповноважений представник Позивача адвокат Куксов В.Г. (а.с.61-62) надав пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві (а.с.2-10) та відповіді на відзив (а.с.114-118), просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 28.03.2019 подав суду письмовий відзив на позов. (а.с.68-81) Уповноважений представник Відповідача ОСОБА_2 адвокат Ганущин М.В. (а.с.96-98) в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, надала пояснення, що аналогічні до викладеного у відзиві на позов. Просила відмовити у задоволенні позову.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіАйБі Банк» Славкіною М.А. 16.04.2019 подано суду письмовий відзив на позов. ( а.с.119-122, 125-125). В судовому засіданні, що проведено в режимі відеоконференції, уповноважений представник Відповідача - адвокат Бурдюг Т.В. (а.с.140-141) проти позовних вимог заперечила, надала пояснення, що аналогічні до викладеного у відзиві на позов. Просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ростова Л.О. при належному повідомленні про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, однак подала суду письмові пояснення, що описані вище та просила розгляд справи проводити за її відсутності. (89-91).

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. при належному повідомленні про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, однак подала суду клопотання, котрим просила розгляд справи проводити за її відсутності (а.с.81).

У судовому засіданні, поясненнями сторін, перевіркою їхніх доводів і обставин справи та дослідженням письмових доказів у справі встановлено наступне.

Даний позов виник із приводу нерухомого майна, а саме майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до юрисдикції Шевченківського району м. Львова, а тому позов підлягає розгляду Шевченківським районним судом м. Львова.

Матеріалами справи підтверджено, що 06 листопада 2006 р. між ОСОБА_4 (Позичальник), та Відповідачем 1 - ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Кредитодавець) був укладений кредитний договір № 105/06 відповідно до п. 1.1. якого Кредитодавець надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, надалі за текстом - «Кредит», на умовах, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід`ємну частину цього Договору. (а.с.11-15)

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 06 листопада 2006 р. між ним, ОСОБА_4 (Іпотекодавець) та ВАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, відповідно до п. 1.1. якого Іпотекодавець з метою убезпечення виконання Основного зобов`язання, що випливає з Кредитного договору, цим передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку Предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_1 .(а.с.22)

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк, , МФО 380537, місцезнаходження: вул. Дегтярівська, 27 т, м. Київ. 04119, Україна.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Джуса Юрія Микитовича.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014 по 20.02.2015.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 128 з 24.11.2014 у зв`язку з сімейними обставинами провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування Джуса Юрія Микитовича повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» передано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування Славкіній Марині Анатоліївні.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «ВіЕйБі Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 35 від 17.02.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 20.03.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до 20.03.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 22 лютого 2016 р. № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки до 19 березня 2018 року включно.

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 15 лютого 2018 року № 474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.

Відповідно до вищезазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній Марині Анатоліївні строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2017 р. № 2837 «Про утворення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів, делегування йому частини повноважень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та затвердження Змін до деяких нормативно- правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», зареєстрованим в МЮУ 28.07.2017 р. за № 932/30800, утворено Комітет Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів; делеговано Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів повноваження виконавчої дирекції Фонд) гарантування вкладів фізичних осіб із затвердження відповідно до вимог нормативно-правових актів з питань продажу майна (активів) банку, що ліквідується щодо: строків та заходів передпродажної підготовки індивідуально визначеного майна (активів) банку, що ліквідується, вартість якого (яких) не перевищує ліміту, встановленого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; способів, порядку та умов продажу індивідуально визначеного майна (активів) банку, що ліквідується, вартість якого (вартість лота, пулу яких) не перевищує ліміту, встановленого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також змісту інформації про вибраний спосіб, порядок та умови продажу такого майна.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що порядок та способи реалізації активів банку, що ліквідується, затверджується відповідним рішенням Фонду (Виконавчою дирекцією чи Комітетом, залежно від встановленого ліміту).

23 лютого 2018 р. між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та фізичною особою ОСОБА_2 Выдповыдач -1(Новий кредитор) укладено договір № 7066 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги відповідно до п. 2.1. якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку права вимоги, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців, поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору. (а.с.23-24)

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами» за дим Договором Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку за Кредитним договором № 105/06 від 06 листопада 2006 року укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 , з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами. (а.с.25)

23 лютого 2018 р. між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2 (Новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 06 листопада 2006 р. Цибко Т. Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим № 3170, відповідно до п. 1. якого за цим Договором в порядку та умовах визначених п. 1.2.1. Додатку № 1 і до Договору № 7066 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20.02.2018 р., що укладений між Банком та Новим ОСОБА_5 , Банк відступає Новому Іпотекодержателю залежні Банку права вимоги до ОСОБА_4 , за іпотечним поговором, посвідченим 06 листопада 2006 р. Цибко ОСОБА_10 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим № 3170. (а.с.26-27)

На підставі Договору іпотеки, та договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Людмилою Олександрівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43595003 від 22.10.2018 р. на підставі якого паво власності на квартиру АДРЕСА_1 , було зареєстровано а ОСОБА_2 (номер запису про право власності: 28465783). (а.с.55)

Щодо проведення публічних електронних торгів з продажу лоту № F39G7066 судом встановлено наступне.

Так, Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №749 від 15.12.2017 року «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «ВіЕйБі Банк», визначено, що право вимоги за кредитним договором №105/06 від 06.11.2006 року, забезпечення: трикімнатна квартира АДРЕСА_3 , заг. АДРЕСА_4 67. 7 кв.м підлягаєь продажу на відкритих торгах (аукціоні).

08.02.2018 року проведені публічні електронні торги з продажу лоту № F39G7066.(а.с.86)

08.02.2018 року оператором електронного майданчика сформовано Протокол електронних торгів № UA-EA-2018-02-01-000441-a, статус: аукціону відбувся, згідно якого переможцем визнано учасника ОСОБА_2 , РНОКГІП НОМЕР_1 . .(а.с.86)

Норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин:

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент учинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Крім того, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Статтею 212 ЦК України передбачено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Якщо настанню обставини недобросовісно сприяла сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що не настала.

Згідно з частиною першою та другою 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з приписами частини першої статті 546 Цивільного кодексу України застава є одним із способів забезпечення виконання зобов`язання.

Загальні умови забезпечення зобов`язання визначено статтею 548 Цивільного кодексу України. Установлено, що недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання не спричиняє недійсність основного зобов`язання.

За визначенням статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор і заставодержатель має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст.575 ЦК України одним із окремих видів застав є іпотека.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, змін)' або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно вимог ст. 628 ЦК України Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

У статті 350 Господарського кодексу України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.

У статті 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається.

Згідно з частиною першою статті 1084 Цивільного кодексу України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Верховний суд у Постанові від 21.11.2018 року у справі № 161 /5127/17-ц. № 78160756 висловив правову позицію, що договори про відступлення права вимоги, які укладені внаслідок електронних торгів, проведених на підставі статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не є договорами факторингу.

Щодо пріоритетності спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у спірних правовідносинах

Вирішуючи питання про те, положення якого нормативно-правового акту підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 75 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання, немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив:

«Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України.

Зокрема, ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до п. 4 листа Міністерства юстиції України «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» від 26.12.2008 р. N 758-0-2-08-19. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом пере ваг и надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним, актом.

За таких умов, виходячи з наведених положень Конституції України, рішення Конституційного Суду України та роз`яснень Міністерства юстиції України, в даному випадку пріоритетними є положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом у цих правовідносинах.

Таким чином, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016р. у справі № 6-2001цс15, в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 р. у справі № 6-350цс17, в постанові Верховного Суду від 04.04.2018 р. у справі № 61-6061св18, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.04.2018 р. у справі № 11-239апп18 та ін.

Щодо правомірності Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №749 від 15.12.2017 року «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «ВіЕйБі Банк»

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виведення неплатоспроможного банку з ринку - заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених ст. 39 цього Закону.

Згідно положень ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 4 цього Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку;

Згідно приписів п. 14 ч. 5 ст. 12 цього Закону виконавча дирекція Фонду (колегіальний орган управління) у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку наділена повноваженнями визначати порядок та способи реалізації майна банку, що ліквідується (приймати рішення про затвердження умов продажу майна та активів банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.

Порядок організації продажу активів (майна), що включені до ліквідаційної маси банку, що ліквідується, у тому числі принципи та критерії черговості продаж) активів (майна) банків, що ліквідуються, які застосовуються при формуванні як планів продажу активів (майна) на рівні банків, що ліквідуються, так і пропозиції з продажу окремих активів/пулів активів, регламентовано Положенням щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24.03.2016 р. № 388.

Відповідно до п. 4 розділу VII Положення № 388 у разі якщо відкриті торги (аукціон) відбулися, Фонд отримує від організатора торгів протокол відкритих торгів (аукціону) із зазначенням ціни продажу лота. Банк укладає договір купівлі-продажу активу (майна) не раніше трьох робочих днів та не пізніше 20 робочих днів з дати завершення відкритих торгів (аукціону) з можливістю продовження такого строку за рішенням Фонду у разі отримання Фондом обгрунтованого подання від банку та здійснення переможцем таких відкритих торгів (аукціону) повної оплати коштів за лот (загальний строк не може перевищувати 132 робочих дня та не може закінчуватись пізніше завершення строку ліквідації банку), забезпечує проведення розрахунків відповідно до нього та протягом наступного робочого дня після дня проведення розрахунків інформує про завершення розрахунків уповноважений структурний підрозділ Фонду.

На підставі п. 14 ч. 5 ст. 12, ч. 7 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», рішення виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2017 р. № 2837 «Про утворення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів, делегування йому частини повноважень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», зареєстрованим в МЮУ 28.07.2017 р. за № 932/30800, Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24.03.2016 р. № 388, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.04.2016 р. за № 606/28736 та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.07.2017 р. № 3117 «Про пілотний проект щодо реалізації активів (майна) банків, що ліквідуються, шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.08.2017 р. за № 999/30867, Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №749 від 15.12.2017 року «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «ВіЕйБі Банк» визначено активи ПАТ «ВіЕйБі Банк», що підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні), шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції, в т.ч. право вимоги за кредитним договором №105/06 від 06.11.2006 року, забезпечення: трикімнатна квартира АДРЕСА_3 , заг. АДРЕСА_4 67, 7 кв.м (один із іпотекодавців помер, спадкоємців не виявлено).

Вищевказане Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №749 від 15.12.2017 року «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «ВіЕйБі Банк» безпосередньо стосується здійснення Фондом процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», оскільки саме в межах процедури ліквідації Фондом здійснюються заходи щодо реалізації майна та активів банку.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також яким регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1 ст. З Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 50 Закону з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку.

Відповідно до положень частин 1-6 ст. 51 Закону після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови продажу майна банку, включеного до ліквідаційної маси.

Фонду заборонено продавати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду способів, порядку та умов продажу майна такого банку, крім випадків надання виконавчою дирекцією Фонду дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодження, а також у випадках, передбачених цим Законом.

З метою отримання доходу Фонд має право укладати договори про передачу окремого майна (активів) неплатоспроможного банку в оренду до реалізації цього майна у встановленому порядку.

Майно (активи) банку може бути реалізоване у такий спосіб: на відкритих торгах (аукціоні); шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до частин 1 та 2 Розділу VI Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 24.03.2016 р. № 388 на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується: основні засоби; майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу; майно банку, щодо обороту ЯКОГО встановлене обмеження, кредитними договорами.

Інші види активів можуть продаватися у спосіб, визначений законодавством га таким, що відповідає Закону про систему гарантування.

Продаж активів (майна) банку, що ліквідується, на відкритих торгах (аукціоні) може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Враховуючи зазначені приписи, на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб покладено обов`язок відчужити майно (активи), включені до ліквідаційної маси банку.

Таким чином, на виконання та у відповідності до зазначених приписів спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, в межах процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює організацію відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку.

Організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку є однією з найголовніших функцій Фонду під час виведення банку з ринку, оскільки кошти, одержані в результаті продажу майна (активів) банку, спрямовуються ліквідатором на задоволення вимог кредиторів банку у черговості, визначеній ст. 52 Закону.

Відповідно до п. 2.2 глави 2 Регламенту роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції для продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються (надалі - Регламент ETC) цей Регламент ETC регулює правовідносини, що виникають чи можуть виникнути між адміністратором. Фондом, банками, операторами, користувачами та учасниками в процесі проведення електронних торгів в ETC.

Відповідно п. 1.1 глави 1 Регламенту ETC, в цьому Регламенті терміни вживаються в таких значеннях: електронний майданчик - програмно-апаратний комплекс, який функціонує в мережі Інтернет, підключений до ETC та забезпечує оператору, банку та учасникам можливість користуватися сервісами ETC з автоматичним обміном інформацією щодо процесу проведення електронного аукціону; електронний аукціон - процес продажу активів (майна) банків, що здійснюється в ETC та включає в себе автоматичне покрокове зниження початкової (стартової) ціни лоту та етап подання цінових пропозицій (за умови здійснення ставки учасником) в порядку та на умовах, встановлених Регламентом ETC, в інтерактивному режимі реального часу; електронна торгова система (ETC) - сукупність спеціалізованого програмного забезпечення, торгових систем, баз даних, модуля бізнес-аналітики (ВІ), технічних, програмно-апаратних комплексів, телекомунікаційних та інших засобів та систем електронного документообігу, що забезпечують можливість введення, зберігання та обробки інформації, необхідної для проведення електронних аукціонів та встановлення їх результатів у вигляді протоколу, що генерується центральною базою даних; користувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка зареєстрована на електронному майданчику в ETC відповідно до Регламенту ETC; оператор електронного майданчика (оператор) - юридична особа, зареєстрована в установленому законом порядку на території України, що має право на використання такого електронного майданчика і необхідних для його функціонування програмно-апаратних засобів та включено Фондом до переліку осіб, які пройшли кваліфікаційний відбір; переможець - учасник електронного аукціону, статус якого визначено ЦБД згідно з ОСОБА_11 ETC; учасник - фізична особа, що має повну дієздатність, або юридична Т. «резидент або нерезидент) в особі уповноваженого представника, яка виявила намір -прийняти участь в електронному аукціоні, відповідає вимогам, встановленим законодавством, сплатила гарантійний внесок, пройшла процедуру реєстрації для часті в електронному аукціоні, отримала відповідне підтвердження про реєстрацію та індивідуальний код учасника відповідно до Регламенту ETC. Учасником електронного аукціону, предметом продажу на яких є права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, не може бути користувач, який є позичальником (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення.

Відповідно до п. 2.4 глави 2 Регламенту ETC, будь-який користувач, який реєструється для участі в електронних торгах, підтверджує, що ознайомлений з цим Регламентом ETC та визнає його.

Пункт 2.6. глави 2 Регламенту ETC передбачає, що Регламент ETC є обов`язковим до виконання адміністратором, всіма користувачами, учасниками, операторами, банками та Фондом.

Відповідно до п. 5.9.1 глави 5 Регламенту ETC користувач та учасник зобов`язані дотримуватись вимог Регламенту ETC в процесі роботи в ETC.

Відповідно до п. 5.9.6 глави 5 Регламенту ETC користувач та учасник зобов`язані нести відповідальність за невиконання Регламенту ETC.

Отже, відповідно до наведених положень Регламенту ETC, будь-який користувач, який реєструється для участі в електронних торгах, підтверджує, що ознайомлений з цим Регламентом ETC та визнає його, зобов`язаний дотримуватись вимог цього ОСОБА_12 та нести відповідальність за його невиконання.

Відповідно до Регламенту ЕТС, переможець зобов`язаний укласти договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дати формування протоколу електронного аукціону за умови відсутності рішення Фонду стосовно продовження такого строку. Договір за результатами проведення електронного аукціону укладається між банком, якому належить актив (майно), та переможцем.

Щодо тверджень позивача про те, що фізична особа не може бути стороною укладеного за результатами аукціону правочину та, відповідно, новим кредитором у зобов`язаннях суд констатує наступне.

Переможець зобов`язаний укласти з банком договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги протягом 20 робочих днів з дати формування протоколу електронного аукціону, за умови відсутності рішення Фонду стосовно продовження такого строку, рекомендовані форма та умови якого затверджені рішенням виконавчої дирекції Фонду від 07.09.2017 р. № 3995.

При цьому, умови Договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, які укладаються між неплатоспроможними банками та переможцями електронних торгів, не передбачають фінансування під відступлення права грошової вимоги (не містять ознак факторингу).

Згідно п. 1.2 розділу 1 Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (рекомендована форма), відповідно до якого: Сторони визнають, що жодне з положень цього Договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього Договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням Банку новим кредитором.

Відповідно до п. 7.22 глави 7 Регламенту ETC переможець зобов`язаний укласти договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги протягом 20 (двадцяти) робочих 2нів з дати формування протоколу електронного аукціону за умови відсутності (тішення Фонду стосовно продовження такого строку.

Відповідно до п. 7.23 глави 7 Регламенту ETC договір за результатами Проведення електронного аукціону укладається між банком, якому належить актив майно), та переможцем.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від /7.09.2017 р. № 3995 «Про внесення змін до рекомендованої форми договору купівлі- продажу активів (майна) неплатоспроможних банків» внесено зміни до рекомендованої форми договору купівлі-продажу активів (майна) неплатоспроможних банків, що затверджена рішенням виконавчої дирекції Фонду від 19.09.2016 р. № 1880, зокрема, додаток 1 до рішення викладено у новій редакції.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за змістом якої записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до частини другої статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно примірника такого судового рішення.

Враховуючи те, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 465/646/11, на яку покликається сторона Позивача стосується відступлення права вимоги діючих фінансових установ, а у випадку даного спору відступлення права вимоги здійснено Банком, що ліквідується, ліцензію якого відкликано рішенням НБУ, в зв`язку із чим Банк не являється фінансовою установою на момент укладення спірних договорів, а також те, що покупцем Відповідачем ОСОБА_2 не набуто за вказаними договорами права здійснення фінансових операцій по відношенню до Позивача, а лише вимоги повернення боргу, тому суд не застосовує при вирішенні цього спору вищевказану позицію Великої палати Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам сторін, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на Позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 133, 137, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 203, 204, 205, 208, 215, 216, 235, 509, 512, 514, 546, 548, 572, 575, 626, 627, 628, 1077, 1079, 1084 ЦК України, ст. 350 ГК України, ст. 5 Закону України «Про банки і Банківську діяльність», ст. ст. 1, 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. ст. 26, 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.6 ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд-

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ростової Людмили Олександрівни про визнання недійсними договору №7066 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 06 листопада 2006 року Цибко Т.Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим №3170 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Позивач: ОСОБА_4 адреса: АДРЕСА_5 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський акціонерний Банк (ПАТ "ВіЕйБі БАНК) адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 27 Т; ідентифікаційний код юридичної особи: 19017842;

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 червня 2019 року.

Суддя П. Т. Едер