КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/7895/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Колесник О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

у с т а н о в и в :

У серпні 2017 року позивач пред`явила позов до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначала, що спільне життя у сторін не склалось, з липня 2017 року вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, тому вважає, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року позов задоволено. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 24.04.1998 року, актовий запис № 368 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким замінити встановлений судом факт проживання сторін та встановити, що з вересня 2017 року сторони проживають окремо. Призначити додатковий час на примирення подружжя терміном 3 місяці. У разі досягнення мети примирення, скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2018 року. Уважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не з`ясовано точний період проживання подружжя разом та період з якого подружжя зупинили вести спільне господарство та припинення шлюбних відносин. Судом було встановлено, що з липня 2017 року сторони проживають окремо, хоча насправді сторони проживають окремо з вересня 2017 року. Відповідач не має наміру на розірвання шлюбу, та вважає за необхідне призначити термін для примирення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що підстави, на які посилається відповідач не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи відповідними доказами з його боку, проте як позивач повністю та обґрунтовано довела свою правову позицію щодо підстав для розірвання шлюбу з відповідачем, що було встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи. У запереченні на позовну заяву відповідач зазначав, що не бажає проживати однією сім`єю з позивачем,чим по суті визнав позовні вимоги по суті. Судовий розгляд у суді першої інстанції проходив з серпня 2017 року по квітень 2019 року, тобто більш як півтора року, а тому твердження відповідача про ненадання судом строку на примирення не знаходять свого підтвердження. Відповідно до ст. 287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання про перегляд заочного рішення не перешкоджає розгляду справи, враховуючи той факт, що в судовому засіданні була присутня представник відповідача.

При розгляді даної справи судом першої інстанції установлено, що 24.04.1998 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №368 (а.с.139).

Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Спільне життя у сторін не склалось, з липня 2017 року вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, трьохмісячний термін на примирення позитивного результату не дав, позивач з відповідачем не зустрічалась і останній не проявляв ініціативи на відновлення сімейних відносин, при цьому позивач не бажає їх відновлювати.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, додаткового терміну на примирення призначати не потрібно, так як судом встановлено, що будь-які відносини між ними припинені і позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу.

У судове засідання у апеляційний суд відповідач не з`явився, подавши 30.05.2019 року заяву про відкладення розгляду справи, оскільки з 30.05.2019 року він знаходиться на стаціонарному лікуванні у першій міській лікарні м. Києва. При цьому будь-яких доказів зазначеному відповідачем не надано.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів того, що він дійсно з 30.05.2019 року перебуватиме на стаціонарному лікуванні (направлення на стаціонарне лікування), колегією суддів неявка відповідача в судове засідання визнана неповажною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, суд апеляційної інстанції уважає таке рішення суду законним та обґрунтованим, відповідним встановленим обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого аргументи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів доводів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу суперечить інтересам жодного з них, що мають істотне значення.

Не встановлено порушень судом першої інстанції і норм процесуального права, що тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 10 своєї постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч. 1 статті 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

22.12.2017 року судом першої інстанції сторонам надавався час на примирення подружжя строком на три місяці, проте сторони не дійшли примирення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з відповідачем про те, що сторонам необхідно надати строк на примирення, оскільки такий строк вже надавався судом першої інстанції.

Крім того, з дня подачі позову про розірвання шлюбу ( серпень 2017 року) на даний час пройшло один рік та десять місяців. Тобто зазначеного часу цілком би вистачило для примирення сторін, як би вони цього бажали.

Суд з`ясував фактичні взаємини подружжя, обставини їх життя, причини розірвання шлюбу.

Зазначаючи про те, що він та позивач проживають окремо з вересня 2017 року, а не з липня 2017 року як це встановив суд, відповідач будь-яких доказів зазначеному не надав.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук