ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 травня 2019 року

м. Харків

справа № 641/4660/17

провадження № 22-ц/818/2130/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Бурлака І.В.,

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал»

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу

за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2019 року, ухвалене суддею Колодяжною В.Ю., в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

КП „ Харківводоканал" звернулось до суду із вказаною позовною заявою.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 7919,04 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 березня 2008 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 3947,49 грн. відповідачам направлено досудове повідомлення про погашення боргу. Але на момент подачі позовної заяви до суду відповідачі не здійснили жодних заходів, щодо погашення заборгованості. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачам нараховані інфляційні втрати у розмірі 283,37 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1881,32 грн. 07.02.2017 року КП «Харківводоканал» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у сумі 14031,22 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.02.2017 року у видачі судового наказу відмовлено та роз,яснено право на звернення до суду з тими самими вимогами в порядку позовного провадження. Таким чином сума заборгованості відповідачів складає 14031,22 грн.

У зв`язку із чим просив, з урахуванням її уточнень, стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, з урахування індексу інфляції та 3% річних у розмірі 14031,22 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2019 позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства "Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 9 422 (дев,ять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 33 коп.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства "Харківводоканал» судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот ) грн.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2019 року доповнено рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2019 року. В задоволенні решти позовних вимог Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення вирішено відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2019 року скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що позивачем не надано до суду доказів того, на підставі яких документів був зроблений розрахунок заборгованості за комунальні послуги, який містить дані про трьох споживачів. Довідки про склад сім`ї та прописку, які були надані позивачем не є належними та допустимими доказами. Вказує, що позивач звернувся до суду із позовом до неналежних позивачів, оскільки власниками квартири є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Також посилається на те, що судом невірно було встановлено початок перебігу строку позовної давності з 01.02.2017 року. Звертає увагу на те, що справа була розглянута із порушенням процесуального законодавства, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи не повідомлялися.

Представник Комунального підприємства «Харківводоканал» надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. Відзив мотивований тим, що матеріалами справи спростовані посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не є належними відповідачами, оскільки відповідно до відповіді ГУДМС УДМС у Харківській області вони зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . Також вказує на те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо початку перебігу строку позовної давності. Зазначає також, що відсутність договору про надання послуг централізованого водопостачання і водовідведення не свідчить про відсутність обов`язку по сплаті фактично наданих послуг.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», наданої на запит суду від 31.01.2018 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 станом на 21.12.2012 року зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по Ѕ частці кожному на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого 29.10.1996 року Першою ХДНК , р. №8-10484.

Згідно сводної картки абонента за вищевказаною адресою утворилася заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал», яка складається з заборгованості за централізоване водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.12.2016 року в сумі 7919,04 грн. та за послуги з водовідведення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2016 року в сумі 3947,49 грн. Також у відповідності до положень ст. 625 ЦК України відповідачам нараховано 283,37 грн. індексу інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1881,32 грн.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №23 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: власник - ОСОБА_1 , її невістка ОСОБА_2 , онука ОСОБА_3

Як вбачається з акту від 18.09.2018 року складеного депутатом Будянської селищної ради, відповідач ОСОБА_1 з 2012 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3 , по теперішній час .

14 вересня 2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.07.2012 року та водовідведення за період з 01.06.2011 року по 31.07.2012 року у розмірі 366,27 грн., індекс інфляції - 7,02 грн. та 3% річних - 19,25 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2016 року судовий наказ №2020/9087/2012 від 14 вересня 2012 року скасовано .

Як вбачається з відповіді на запит суду наданої Шевченківським об,єднаним УПФ України м. Харкова від 25.09.2018 року з пенсії відповідача ОСОБА_1 , згідно судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.09.2012 року по справі 2020/9087/2012 у листопаді 2016 року на користь КП «Харківводоканал» утримано 210,72 грн. 23.12.2016 року до управління надійшов лист Комінтернівського ВДВС м. Харкова про повернення постанови державного виконавця без подальшого виконання, оскільки судовий наказ скасований ухвалою суду від 11.11.2016 року. З січня 2017 року утримання припинені.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон України № 1875-IV від 24.06.2004), який був чинним на час спірних правовідносин, житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами права споживач зобов`язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами.

Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням.

За змістом частини 2 статті 19 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК Української РСР).

Оскільки власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яким належить по 1/2 частці кожному, то саме вони є учасниками правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг та сплачувати комунальні послуги вони повинні в рівних частинах з огляду на рівність їх часток у праві власності. (а.с 67)

Підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості відсутні, тому рішення суду в частині задоволення вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову в цій частині.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачі не надали належних та допустимих доказів того, що звертались із заявами про тимчасову відсутність одного із споживачів послуг та що такий споживач сплачував комунальні послуги за місцем фактичного проживання.

Матеріали справи не містять також доказів того що відповідачі звертались до КП «Харківводоканал» зі скаргами на неналежну якість наданих послуг.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачі наполягали на застосуванні строків позовної давності до спірних правовідносин (а.с.37,38).

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно визначив період що знаходиться в межах позовної давності для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме з 01.02.2014 року по 31.12.2016 року та врахував факт зверненя КП «Харківводоканал» в лютому 2017 року до суду із заявою про видачу судового наказу, що перервало перебіг строку позовної давності.

З врахуванням проведеного перерахунку в межах строку позовної давності за період з 01.02.2014 року по 31.12.2016 року заборгованість яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 складає 4711,16 грн. ((заборгованість за послуги з централізованого водопостачання 4240,92 грн. + 3% річних 167,78 грн. + інфляційні втрати 1123,68 грн.) : 2 + (заборгованість за послуги з централізованого водовідведення 3016,72 грн. + 3% річних 115,59 грн. + інфляційні втрати 757,64 грн.):2).

Між тим, заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із ОСОБА_4 позивач не подавав, із вимогами про стягнення заборгованості з цього відповідача позивач звернувся вперше 21.07.2017 року, отже період в межах позовної давності для ОСОБА_4 становить з 21.07.2014 року по 31.12.2016 року, заборгованість за цей період взявши за основу розрахунок відповідача за вирахуванням періоду, що знаходиться поза межами позовної давності становить 4669,87 грн. ((заборгованість за послуги з централізованого водопостачання 4198,44 грн. + 3% річних 166,09 грн. + інфляційні втрати 1112,42 грн.) : 2 + (заборгованість за послуги з централізованого водовідведення 2995,66 грн. + 3% річних 114,78 грн. + інфляційні втрати 752,35 грн.):2).

Розмір заборгованості за надані КП «Харківводоканал» послуги апелянтом не спростований.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності кількості осіб, які зареєстровані у квартирі за місцем отримання послуг спростовуються матеріалами справи, а саме відомостями, адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС у Харківській області, отриманими судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню та зміні з ухвалення постанови про часткове задоволення позовних вимог КП «Харківводоканал».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2019 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - скасувати, у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2019 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість 4711,16 грн., витрати по сплаті судового збору 1600 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість 4669,87 грн., витрати по сплаті судового збору 1585,97 грн.

В решті у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

І.В. Бурлака