ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

28 травня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

з участю: представника позивача- адвоката Петровець Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони з чоловіком проживали у будинку по АДРЕСА_1 , який рахувався колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_3 Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, єдиною спадкоємицею якої була вона, оскільки сини померли: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а син ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка вказала, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, а заяву про відмову від спадщини написала внаслідок обману,помилки, тому що думала, що так потрібно у зв`язку з її віком.

У судовому засіданні позивачка уточнила свої обґрунтування і зазначила, що її обманули і вона помилилась, так як вважала, що відмовляється від спадщини після смерті сина ОСОБА_6 .

Присутня у судовому засіданні представник позивача адвокат Петровець Л.Р. позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його неодноразово повідомлялась судом за місцем реєстрації та шляхом повідомлення на сайті «Судова влада». Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки, відзив на позов не подавала.

Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про слухання справи за її відсутності.

На підставі вимог ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим відділом запису актів громадянського стану Зборівського району 23 березня 1978 року. У шлюбі у них народилось двоє синів: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

ОСОБА_8 помер в кінці серпня початок вересня 2007року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 23 березня 2018 року.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 23 березня 2018 року.

Згідно довідки Ігровицької сільської ради Тернопільської області від 26 березня 2018 року за померлим ОСОБА_3 , рахується будинковолодіння по АДРЕСА_1 , станом на 01.07.1990 року двір був колгоспним, членами якого були ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Згідно Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_4 від 27.12.2010, виданого Ігровицькою сільською радою на підставі рішення виконкому від 29 серпня 2009 р., ОСОБА_3 є власником Ѕ частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_5 від 27.12.2010, виданого Ігровицькою сільською радою на підставі рішення виконкому від 29.08.2009 р., ОСОБА_1 є власницею Ѕ частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 також був власником земельної ділянки (паю) в с.Ігровиця площею 2,57 га, що стверджується Державним актом НОМЕР_7 , Довідкою Ігровицької сільської ради від

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 помер, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 23 березня 2018 року.

27 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Тернопільської районної державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 , про що було засвідчено її підпис на цій заяві секретарем сільської ради та зареєстрована заява в нотконторі 15.11.2011 року за № 928/02-14.

15 листопада 2011 року до Тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 від його внучки - дочки сина ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2

За їх заявами 15 листопада 2011 року у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 за № №820/2011.

27 березня 2011 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її діда ОСОБА_3 , зокрема на Ѕ частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 .

27 березня 2012 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_3 , що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27.03.2012 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори на Ѕ частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 .

22 березня 2013 року ОСОБА_2 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті діда ОСОБА_3 , видане державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори на земельну ділянку площею 2,57 га в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 лютого 2012 р. визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних спору по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 року .

16 листопада 2012 р. ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею3,06 га, яка знаходиться в с АДРЕСА_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 т р . батька ОСОБА_7

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка на час написання позивачем заяви про відмову від спадщини працювала на посаді секретаря сільської ради і засвідчувала справжність підпису ОСОБА_1 , суду пояснила, що ОСОБА_1 при зверненні у сільську раду усвідомлювала та бажала подати заяву про відмову від спадщини після смерті чоловіка. При цьому розуміла обставини, які мають істотне значення, фізичний та психічний тиск з боку інших осіб, у тому числі зі сторони внучки, на неї не здійснювався, від належної їй частки у спадщині вона відмовляється за своєю волею. Позивачу було роз`яснено юридичні наслідки відмови від спадщини.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ч.ч. 1,5,6 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту свого права позивач обрав визнання правочину недійсним.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абзаці 5 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В силу вимог ч.ч.1,2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Положеннями ч. 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину.

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Судом встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 27 жовтня 2011 року поданої до Тернопільської районної державної нотаріальної контори і зареєстрованої 15 листопада 2011 року за № 928/02-14, остання відмовилась від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3

Секретарем Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області при посвідченні підпису ОСОБА_1 на заяві, останній роз`яснено юридичні наслідки такої відмови, та право відкликати цю заяву у строк, встановлений статтею 1273 ЦК України. Надані роз`яснення були їй зрозумілі. Даний факт підтверджено змістом заяви та поясненнями свідка ОСОБА_10 , яка на той час була секретарем сільської ради і засвідчувала справжність підпису ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні.

Вказані обставини свідчать про обізнаність ОСОБА_1 зі своїми правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї. Зі змісту заяви ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщину вбачається, що вона розуміла обставини, які мають істотне значення, фізичний та психічний тиск з боку інших осіб на неї не здійснювався, від належної їй частки у спадщині вона відмовляється за своєю волею.

Отже, позивачка при вчиненні оспорюваного правочину розуміла наслідки подання заяви про відмову від прийняття спадщини, вчинила цю дію самостійно, добровільно, без застережень певними умовами, без примусу, розуміючи суть вчиненого правочину і та обставина, що позивач, в внаслідок власного недбальства чи незнання закону помилилась щодо вчиненого правочину, не є підставою для визнання його недійсним.

При цьому, позивачкою у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що заява про відмову від прийняття спадщини була складена нею внаслідок помилки, обману із сторони відповідачки.

Судом встановлено, що позивачка є власницею Ѕ частини будинку в АДРЕСА_1 , а тому продовжує там проживати та приймати участь в його утриманні.

Крім того, чоловік позивачки ОСОБА_3 при житті розпорядився належною йому часткою у даному житловому будинку та іншим своїм майном, заповівши його сину - ОСОБА_7 , донькою якого і є відповідачка по справі, що стверджується заповітом, посвідченим секретарем Ігровицької сільської ради Тернопільського району Мокрицькою О.З. від 18 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №150.

Позивачці було відомо про вказані обставини і заповіт вона не оспорювала.

Безпідставними є доводи позивача про те, що вона помилилась щодо природи правочину, так як вважала, що писала заяву про відмову від спадщини після смерті сина ОСОБА_7 , оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, позивачка спадщини після смерті сина ОСОБА_6 не приймала, ні шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час смерті, ні шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №671/2011 заведеними Тернопільською державною нотаріальною конторою від 30 серпня 2011 року.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які є сусідами позивача та ОСОБА_13 , який на даний час здійснює догляд за позивачем, як такі, що не стосуються предмету спору та будь-якого правового значення для вирішення даної справи не мають. Вказані пояснення ґрунтуються на тому, що після смерті діда відповідач допомагала позивачу, доглядала за будинком, однак у подальшому між ними виник конфлікт та по даний час відповідач за даною адресою відсутня, не піклується про позивача та будь-якої участі в утриманні житла не приймає.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи,оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 263, 265, 272, 273, 280-286 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 16,215,216, 229-236, 1273 ЦК, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною відмовити.

Копію заочного рішення вручити або направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_10 .

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, вул. Котляревського,27 м.Тернопіль, код ЄДРПОУ -05466080

Повне судове рішення складено 07 червня 2019 року.

Головуюча