Справа № 564/809/19
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
позивача не з`явився
відповідача не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/809/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
ОСОБА_3 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач без поважних причин не проживає по місцю реєстрації близько дванадцяти років. Фактичне місце перебування відповідача російська Федерація, куди останній виїхав на постійне місце проживання і звідки у 2015 році надіслав заяву про зняття його з реєстрації. Особистих речей відповідача у будинку немає. Участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг не приймає. Реєстрація відповідача у будинку позбавляє позивача можливості в повній мірі розпоряджатись своєю власністю.
В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву у якій просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, у разі неявки відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач в черговий раз в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив та не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене,суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Костопільської районної ради Рівненської області від 1992 року «Про дозвіл будівництва індивідуального житлового будинку» дозволено ОСОБА_2 будівництво індивідуального житлового будинку по НОМЕР_1 Р НОМЕР_2 на чотири кімнати житловою площею 55,20 м.кв. і господарських будівель площею 40 м.кв. в с.Берестовець на земельній ділянці площею 0,24 га, виділеній рішенням виконкому Головинської сільської ради народних депутатів від 25.10.1991 року.
27.02.2006 року зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів Костопільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненської області зроблено актовий запис №43. Прізвище ОСОБА_5 після розірвання шлюбу ОСОБА_6 .
Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 06.03.2006 року.
26 травня 2015 року ОСОБА_2 склав нотаріально посвідчену заяву про те, що просить зняти його з реєстраційного обліку по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останній постійно проживає на території російської Федерації у м.Владивосток і є громадянином російської Федерації. Претензій не має.
10.09.2015 року ОСОБА_3 зареєструвала право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 з розміром частки у праві власності одна ціла, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 43622179 від 10.09.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 43622402 від 10.09.2015 року.
На вказаній земельній ділянці збудовано житловий будинок з надвірним будівлями.
Сторони зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспортів останніх.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Таким чином, відповідач не являється членом сім`ї позивача, а за таких обставин суд дійшов висновку про те, що на спірні правовідносини не поширюються норми статей 71, 64, 156 ЖК УРСР та статті 405 ЦК України і право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.
Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає протягом дванадцяти років без поважних причин. Сторони спільного господарства не ведуть, договору на користування житлом з власником будинку не укладали, відповідач постійно проживає на території Російської Федерації, а тому суд дійшов переконливого висновку про те, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Також позивачем до позовної заяви додано заяву про звільнення від сплати судового збору.
Заява мотивована тим, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, ніде не працює, перебуває на пенсії, яка складає 1503 грн. на місяць. На підтвердження вказаної обставини надає довідку Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області № 46/03 від 12.03.2019 року.
Відповідно до ч.2 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.136 Цивільного процесуального кодексу України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Аналіз такого нормативного врегулювання дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.
За результатами розгляду заяви, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність обставин для звільнення її від сплати судового збору, а тому його заява про звільнення від сплати судового збору приймається судом та підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.8 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 49, 133, 136, 141, 223, 247, 280, 263-265, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Звільнити ОСОБА_7 від сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного заочного судового рішення 04.06.2019.

СуддяВ. В. Левчук