АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/637/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 301030000 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Г ончар Н.І., Фетісової Т.Л., Храпка В.Д.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року ухваленого у складі судді Мельник І.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розподіл майна, виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17 жовтня 1996 року по 04 лютого 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу було збудовано будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

Після завершення будівництва будинок у 2013 році був зданий в експлуатацію та 2/3 (67%) зареєстровано за ОСОБА_2 та 1/3 частина за ОСОБА_3 .. Рішенням сесії Черкаської міської ради № 30507 від 26 червня 2003 року була виділена земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

16 січня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності отримали державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з даними державного акту ОСОБА_2 належить 67% частки у спільній власності, а ОСОБА_3 - 33%.

04 лютого 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2016 року визнано мирову угоду між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за якою житловий будинок з прибудовами та мансардою під літ. А-ІІ, а, а1, а2, мс, загальною площею 236,3 кв.м, гараж з мансардою під літ. Б, мс, майстерня під літ. В, погріб під. літ. Г, огорожа під літ. 1-4, водоколонка № 5, які знаходяться по АДРЕСА_1 , належать на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 - 1/3 частка, ОСОБА_2 -1/3 частка та ОСОБА_3 - 1/3 частка.

При звернені до Державної реєстраційної служби з заявою про реєстрацію за ним права власності на 1/3 частину земельної ділянки у зв`язку з набуттям ним права власності на 1/3 частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , йому було відмовлено, оскільки дана земельна ділянка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що, будучи власником частини житлового будинку, він має право на частину земельної ділянки, у зв`язку з чим просив суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину земельної ділянки площею 333,3 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 , та, яка належить їй на праві спільної часткової власності 2/3 (67%) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого їй 16 січня 2004 року на підставі рішення сесії Черкаської міської ради № 3-507 від 26 червня 2003 року про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 2 /3 (67% частки у спільній власності, що становить 666,6 кв.м. від загальної площі 1000 кв.м. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину (33%) земельної ділянки, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 , площею 333,3 кв.м., цільове призначення якої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд

17 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про припинення права особи на частку у спільному майні та просила суд припинити право власності ОСОБА_1 на 1/3 частки житлового будинку з прибудовами та мансардою під літ. А-ІІ, а, а1, а2, мс, загальною площею 236, 3 кв.м., гараж з мансардою під літ. Б, мс, майстерня під літ. В, погріб під літ. Г, огорожа під літ. 1-4, водоколонка №5, які розташовані по АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/3 частки житлового будинку з прибудовами, розташований за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 200666,66 грн. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки житлового будинку з прибудовами та мансардою під літ.А-ІІ, а, а1, а2, мс, загальною площею 236, 3 кв.м., гараж з мансардою під літ. Б, мс, майстерня під літ. В, погріб під літ.Г, огорожа під літ. 1-4, водоколонка №5, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2016 справи об`єднані в одне провадження.

04 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розподіл майна, виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності та просив суд виділити йому в натурі, як окрему одиницю (1/1) окремий об`єкт нерухомості, частку спільного майна, яка становить 1/3 частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд з припиненням ідеальних часток або встановити порядок користування, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Припинити його спільну часткову власність з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з подачею зустрічного позову, позивач 04 листопада 2016 року збільшив первісні позовні вимоги та просив суд окрім припинення права власності ОСОБА_2 на 1/3 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за ним права власності на 1/3 частини даної земельної ділянки, також, виділити йому в натурі зі встановленням межових знаків або встановити порядок користування 1/3 частиною зазначеної вище земельної ділянки.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права особи на частку у спільному майні.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року було прийнято відмову позивача ОСОБА_2 від позовних вимог до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про припинення права особи на частку у спільному майні, провадження у цій частині позовних вимог закрито.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи та проігнорована стаття 41 Конституції України, яка гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Також неправильно була застосована стаття 152 ЖК України.

Статтею 152 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до пункту 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції або інженерні системи загального користування, щодо об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками, не потребують документів, що дають право на їх виконання.

18 квітня 2019 року ОСОБА_2 надіслала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначала, що власник частини домоволодіння, який бажає виділити свою частку із спільної часткової власності повинен мати технічні умови щодо можливості підключення його частки без шкоди для інших співвласників до мереж життєзабезпечення, отримати дозвіл на переобладнання житлового будинку у виконавчому комітеті органу місцевого самоврядування та мати зареєстроване у ДАК повідомлення про початок будівельних робіт. Таких доказів позивач суду не надав.

Вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, що не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.03.2016, визнано мирову угоду між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та встановлено, що житловий будинок з прибудовами та мансардою під. літ. А-ІІ, а, а1, а2, мс, загальною площею 236,3 кв.м, гараж з мансардою під літ. Б, мс, майстерня під. літ. В. погріб під. літ. Г, огорожа під літ. 1-4, водоколонка № 5, які знаходяться по АДРЕСА_1 належать на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 - 1/3 частка, ОСОБА_2 -1/3 частка та ОСОБА_3 - 1/3 частка.

Право власності позивача ОСОБА_1 на вказану частку домоволодіння зареєстровано, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 64888751 від 02.08.2016 року.

Рішенням сесії Черкаської міської ради № 3-507 26.06.2003 виділено земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками земельної ділянки на праві спільної часткової власності згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 16.01.2004 року, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з Державним актом ОСОБА_2 належить 67% частки у спільній власності, а ОСОБА_3 - 33% частки у спільній власності.

Звертаючись із позовом про припинення права власності на частину земельної ділянки за ОСОБА_2 та про визнання за ним права власності на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 позивач посилається крім іншого на положення статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України.

Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку? на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирного будинку).

Відповідно до частини 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення. Частиною 6 статті 120 ЗК України передбачено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номеру.

Тобто, виходячи із змісту частини 2 статті 377 ЦК України та частини 6 статті 120 ЗК України кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду, є істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Із матеріалів справи вбачається, що право власності за позивачем на 1/3 частину спірного домоволодіння виникло на підставі визнаної судом укладеної між сторонами мирової угоди у цивільній справі про витребування майна із чужого незаконного володіння та реєстрації права власності.

Відповідно до положень статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Тобто порядок укладання та затвердження мирової угоди регламентований Главою 5 ЦПК України.

Із умов укладеною сторонами та визнаної судом мирової угоди вбачається, що питання набуття права користування чи права власності на частину спірної земельної ділянки умовами мирової угоди не вирішувалось і предметом спору у цивільній справі також не було. Власниками земельної ділянки відповідно до державного акту є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав передбачених статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України в зв`язку з недоведеністю виникнення у останнього права спільної часткової власності на землю в розумінні вищевказаних норм закону, оскільки вказане не передбачено умовами мирової угоди укладеної між сторонами та визнаної Соснівським районним судом м. Черкаси 31 березня 2016 року, оскільки відповідно до умов саме цих норм закону істотною умовою угоди на підставі якої набувається право власності на жилий будинок, будівлю чи споруду є розмір та кадастровий номер земельної ділянки право на яку переходить в зв`язку з переходом права власності на житловий будинок? будівлю та споруду.

Колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги про незастосування судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права які підлягали застосуванню, а саме положень частини 1 статті 377 ЦК України, та частини 1 статті 120 ЗК України, оскільки ухвалюючи оскаржуване рішення суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову саме виходячи із положень вказаних статей, а саме частини другої та шостої відповідних статей, на що позивач в своїй позовній заяві та апеляційній скарзі не вказує. Щодо твердження апеляційної скарги про неправильне тлумачення судом першої інстанції частини 1 статті 120 ЗК Кодексу у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України в частині того, «що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти і це правило стосується й випадків, коли право власності на земельну ділянку не було зареєстровано з правом власності на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності», то статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і дана стаття не утримує норм на які мається посилання в апеляційній скарзі.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Враховуючи, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (газопостачання, водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2017 року №01/17 -БТ, встановлено, що: відповідно до нормативних документів, чинних в галузі будівництва на території України, зважаючи на об`ємно-планувальне рішення, враховуючи загальну площу житлового будинку літ. А-II з прибудовами, яка складає 193,6 кв.м, відповідно до ідеальних часток співвласників 1/3 до 1/3 до 1 / 3 , по площі це становить по 64,53 кв.м відповідно для кожного співвласника, даної площі достатньо для влаштування трьох окремих (ізольованих) квартир у житловому будинку літ. А-II з прибудовами, отже розподіл житлового будинку літ. А-II з прибудовами по АДРЕСА_1 в частках 1/3 до 1/3 до 1/3 можливий.

Домоволодіння по бул АДРЕСА_1 складається з житлового будинку під. літ. А-ІІ з прибудовами а, а1, а2, гараж з мансардою під літ. Б, мс, погріб під. літ. Г, вбиральня літ. Д, огорожа під літ. 1,2,3,4, водоколонка № 5.

На розсуд суду експертом запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку A-II з прибудовами та три варіанти розподілу домоволодіння (з урахуванням господарських будівель) у відповідності до ідеальних часток співвласників у домоволодінні.

При першому варіанті розподілу пропонується виділити першому співвласнику приміщення 1-1 коридор пл.2,5 кв.м, приміщення 1-2 передпокій пл.13,6 кв.м, приміщення 1-3, вітальня пл.28 кв.м, приміщення 1-7, душ пл. 4 кв.м, приміщення 1-8, санвузол пл.9,1 кв.м, приміщення 1-9 кухня пл. 10,1 кв.м, що на 2, 77 кв. м. більше ідеальної частки, що становить 35/100 частини житлового будинку. В спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити другому співвласнику (частка 1/3) II поверх:

Приміщення 1-11 кухня пл.8,9 кв.м, приміщення 1-12 житлова кімната пл.12,5 кв.м, приміщення 1-13 житлова кімната пл.24 кв.м, приміщення 1-17, санвузол пл. 3,4 кв.м, приміщення 1-18, коридор пл.6,9 кв.м; ): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, I приміщення пл.4,42 кв. запропоновано IIспіввласнику. Разом на 4,41 кв.м. менше ідеальної частки, що становить 31/100 частини житлового будинку. В спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити третьому співвласнику (частка 1/3) I поверх:

Приміщення 1-4, коридор, пл.10,7 кв.м, приміщення 1-5 житлова кімната пл.21,1 кв.м, приміщення 1-6 комора, пл.1 кв.м, приміщення I, сходи, пл. 2,9 кв.м, II поверх: приміщення II, сходи пл.1,5 кв.м, приміщення 1-14, житлова кімната, площею 17,3 кв.м; перепланування в приміщення 1-10 (коридор): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, II приміщення пл.11,68 кв.м. запропоновано III співвласнику. Разом на 1,65 кв.м. більше ідеальної частки, що становить 34/100 частини житлового будинку.

При першому варіанті розподілу домоволодіння перший власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 8424 гривень, третій власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 48 482 гривень.

Водоколонку №5 залишити у спільному користуванні між трьома співвласниками. Горище між співвласниками розподіляється по лінії розподілу II поверху.

При другому варіанту розподілу пропонується виділити першому співвласнику приміщення 1-1 коридор пл.2,5 кв.м, приміщення 1-2 передпокій пл.13,6 кв.м, приміщення 1-3, вітальня пл.28 кв.м, приміщення 1-7, душ пл. 4 кв.м, приміщення 1-8, санвузол пл.9,1 кв.м, приміщення 1-9 кухня пл. 10,1 кв.м, що на 2, 77 кв. м. більше ідеальної частки, що становить 35/100 частини житлового будинку. В спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити другому співвласнику (частка 1/3) II поверх:

Приміщення 1-11 кухня пл.8,9 кв.м, приміщення 1-12 житлова кімната пл.12,5 кв.м, приміщення 1-13 житлова кімната пл.24 кв.м, приміщення 1-17, санвузол пл. 3,4 кв.м, приміщення 1-18, коридор пл.6,9 кв.м. Перепланування в приміщення 1-10 (коридор): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, I приміщення пл.4,42 кв.м. запропоновано II співвласнику. Разом на 4,41 кв.м. менше ідеальної частки, що становить 31/100 частини житлового будинку. В спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити третьому співвласнику (частка 1/3) I поверх:

Приміщення 1-4, коридор, пл.10,7 кв.м, приміщення 1-5 житлова кімната пл.21,1 кв.м, приміщення 1-6 комора, пл.1 кв.м, приміщення I, сходи, пл. 2,9 кв.м, II поверх: приміщення II, сходи пл.1,5 кв.м, приміщення 1-14, житлова кімната, площею 17,3 кв.м; перепланування в приміщення 1-10 (коридор): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, II приміщення пл.11,68 кв.м. запропоновано III співвласнику Разом на 1,65 кв.м. більше ідеальної частки, що становить 34/100 частини житлового будинку.

При другому варіанту розподілу домоволодіння перший власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 8424 гривень, третій власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 45 109 гривень.

Водоколонку №5 залишити у спільному користуванні між трьома співвласниками. Горище між співвласниками розподіляється по лінії розподілу II поверху.

При третьому варіанту розподілу пропонується виділити першому співвласнику (частка 1/3) приміщення 1-1 коридор пл.2,5 кв.м, приміщення 1-2 передпокій пл.13,6 кв.м, приміщення 1-7, душ пл. 4 кв.м, приміщення 1-8, санвузол пл.9,1 кв.м, приміщення 1-9 кухня пл. 10,1 кв.м, приміщення 1-5, житлова кімната пл.21,1 кв.м, приміщення 1-6 комора площею 1,0 кв.м, перепланування в приміщенні 1-3 (вітальня): влаштування перегородки на відстані 4,08м від зовнішньої несучої стіни з віконним прорізом, утворилось два приміщення I приміщення пл.8,7 кв.м запропоновано I власнику. Разом на 5, 57 кв. м. більше ідеальної частки, що становить 36/100 частини житлового будинку. В спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити другому співвласнику (частка 1/3) II поверх:

Приміщення 1-11 кухня пл.8,9 кв.м, приміщення 1-12 житлова кімната пл.12,5 кв.м, приміщення 1-13 житлова кімната пл.24 кв.м, приміщення 1-17, санвузол пл. 3,4 кв.м, приміщення 1-18, коридор пл.6,9 кв.м. Перепланування в приміщення 1-10 (коридор): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, I приміщення пл.4,42 кв.м. запропоновано IIспіввласнику. Разом на 4,41 кв.м. менше ідеальної частки, що становить 31/100 частини житлового будинку. В спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити третьому співвласнику (частка 1/3) I поверх:

Приміщення 1-4, коридор, пл.10,7 кв.м, приміщення I, сходи, пл. 2,9 кв.м, перепланування в приміщенні 1-3 (вітальня), влаштування перегородки на відстані 4,08м від зовнішньої несучої стіни з віконним прорізом, утворилось два приміщення II приміщення пл.19,3 кв.м запропоновано III власнику.

II поверх: приміщення II, сходи пл.1,5 кв.м, приміщення 1-14, житлова кімната, площею 17,3 кв.м; перепланування в приміщення 1-10 (коридор): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, II приміщення пл.11,68 кв.м. запропоновано IIIспіввласнику Разом на 1,15 кв.м. менше ідеальної частки, що становить 33/100 частини житлового будинку.

При третьому варіанту розподілу домоволодіння перший власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 18340 гривень, третій власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 38566 гривень.

Водоколонку №5 залишити у спільному користуванні між трьома співвласниками. Горище між співвласниками розподіляється по лінії розподілу II поверху.

Запропоновані варіанти розподілу спірного будинку відповідно до ідеальних часток співвласників визнані неможливими.

Ні один із запропонованих варіантів не влаштовують відповідачів у справі, які вказують на те, що в будинку між співвласниками встановлений фактичний порядок користування, однак експертом дана обставина до уваги прийнята не була і в проведеній експертизі дані про це відсутні.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із висновку експерта, до спірного будинку підведене газопостачання, опалення будинку проводиться від одного спільного газового котла, який відповідно до плану будинку розміщений на першому поверсі в приміщенні кухні, позначеної на плані 1-9, площею 10, 1 кв.м..

Виходячи із викладеного проведення робіт по зміненню системи газопостачання будинку необхідно проводити згідно ДНАОП 0.00-1.20-98 «Правил безпеки систем газопостачання України».

ДНАОП 0.00-1.20-98 «Правил безпеки систем газопостачання України» регулює використання газових приладів, що передбачає наявність димоходів, будівництво яких не передбачено зазначеним висновком.

Для можливості проведення відокремленого газопостачання необхідний висновок пожежної інспекції, якого матеріали справи не містять.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2017 року №01/17 -БТ, не вбачається встановлення опалення у запропонованих для розподілу приміщеннях, не визначені приміщення, в яких будуть встановлені газові котли відокремлених систем газопостачання, .

При цьому слід врахувати, що такі приміщення повинні мати припливну й витяжну вентиляцію, димохід і відповідати всім чинним вимогам пожежної безпеки, охорони праці та санітарних норм згідно зі СНиП 2.04.05-91, ВСН 61-89, ДБН В .2.2-15-2008, ДБН В .2.5-20-2001, ДНАОП 0.00-1.26-96, ДНАОП 0.01-1.01-95 тощо. Не дозволяється встановлювати опалювальні газові котли в спальнях, коридорах, санвузлах, підвалах житлових будинків, у приміщеннях будь-якого призначення, які не мають вікон з кватиркою (фрамугою). Котел або котли сумарною тепловою потужністю до 30 кВт з відведенням продуктів згорання у димохід можна встановлювати в допоміжних приміщеннях обємом не менш ніж 8 м3, не призначених для постійного перебування людей. Місцем для котла в індивідуальному житловому будинку або квартирі є відокремлене спеціальне приміщення відповідного об`єму, розрахованого на потужність котла, з димоходом, припливною і витяжною вентиляцією, дверима і вікном з кватиркою або фрамугою. В таких приміщеннях мають бути водопровід, водовідвідний трап і газосигналізатор. Місце встановлення котла у виробничому приміщенні відокремлюють вогнестійкою перегородкою на всю висоту котла, але не нижче ніж 2 м. з влаштуванням дверей.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи відсутні дані про те, ким, за чий рахунок та у якому обсязі витрат мають здійснюватися переобладнання систем опалення, електропостачання, газопостачання та водовідведення.

Крім того, експертом при проведенні експертизи не визначалася і не бралася до уваги дійсна вартість робіт, які необхідно буде зробити для переобладнання будинку, мережі газопостачання, мережі опалення, водопостачання та водовідведення, враховуючи і змінену проектну документацію у разі задоволенні вимоги позивача.

Висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю та пожежної інспекції про можливість встановлення у виділеному відповідачу житловому приміщенні димоходу і відокремленого газопостачання, а також про відповідність пов`язаних з цим переобладнанням і переплануванням будівельним нормам і правилам в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень статті 364 ЦК України, після виділу частки зі спільного нерухомого майна право спільної часткової власності припиняється.

При виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (газопостачання, водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Однак, як вбачається із варіантів розподілу будинку запропонованих експертом у висновку для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж залишається в спільному користуванні, щодо Ш співвласника воно є невизначеним, що суперечить положенням викладеним у вищевказаній нормі закону.

З метою виділення приміщення в окремі ізольовані квартири в житловому будинку у запропонованих варіантах експерт вказав про необхідність проведення реконструкції системи опалення, газопостачання, електропостачання з метою забезпечення їх автономності. Однак при цьому із висновку експерта не вбачається, в яких саме приміщеннях має бути встановлено опалення та не визначені приміщення в яких буде встановлений котел за варіантами розподілу, які просить позивач.

Встановивши, що спірних житловий будинок фактично обладнаний єдиною інженерною системою, переобладнання при його поділі без втручання в інженерні системи загального користування є неможливим, крім цього частина інженерного обладнання підлягає залишенню в спільному користуванні співвласників, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що такі роботи потребують отримання документів, які дають право на їх виконання, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Така ж позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 630/986/14-ц, провадження № 61-18435св18.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апеляційної скарги про те, що судом безпідставно було проігноровано положення статті 152 ЖК України та постанови КМ України від 07 червня 2017 року № 406 про те, що виконання власниками перепланування та переобладнання житлових приміщень, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання, оскільки в даному випадку іде мова не про втручання в несучі конструкції будинку, а про облаштування окремої системи життєзабезпечення (газопостачання, водопостачання, водовідведення, опалення тощо), який має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, проведення робіт з втручання в інженерні системи загального користування, а саме по зміненню системи газопостачання будинку, яке проводиться відповідно до ДНАОП 0.00-1.20-98 «Правил безпеки систем газопостачання України», що передбачає наявність димоходів, будівництво яких не передбачено зазначеним висновком і для можливості проведення якого необхідний висновок пожежної інспекції, який в матеріалах справи відсутній.

А з висновку експерта вбачається, що будинковолодіння має загальне газове опалення від газового котла, який (а.с. 7 т. 2) в будинку є один і розташований в приміщенні 1-9 кухня на першому поверсі, що свідчить про необхідність проведення такого переобладнання будинку, що експертом враховано не було

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, а доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розподіл майна, виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Судді Н.І. Гончар

В.Д. Храпко

Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складений 07 червня 2019 року.