ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/414/18 Номер провадження 22-ц/814/1188/19Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 , його адвоката - Кисіля І.Б., відповідача ОСОБА_2 , його адвоката - Головка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2019 року, постановлене суддею Стрельченко Т.Г. (повний текст складено 27 лютого 2019 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

03.04.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 148 737,00 грн., моральної шкоди в розмірі 17 000,00 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20.01.2018 близько 14.00 на автодорозі М-22, поблизу с.Бондури -2, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Чері Амулет», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «ДеуЛанос», державний номерний знак НОМЕР_2 , під його, позивача, керуванням, заподіявши автомобілю пошкоджень. У відшкодування матеріальної шкоди на відновлювальний ремонт просить стягнути суму 148 737,00 грн. Крім того, йому заподіяно моральної шкоди, оскільки у зв`язку із пошкодженням автомобіля було порушено звичний стан життя, він поніс моральні хвилюваннями за отримані дружиною внаслідок ДТП тілесні ушкодження. Тому просив стягнути 17 000 грн. моральної шкоди, а також 10 980,00 грн. витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2019 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : вартість відновлюваного ремонту автомобіля - 85929,93 грн., моральну шкоду- 5000 грн.; за проведення експертизи- 2980 грн.; за правничу допомогу - 8000 грн.; судовий збір - 859,29 грн., а всього 102766,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в частині розгляду вимог про відшкодування моральної шкоди- 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Зобов`язано Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса Міністерства юстиції України повернути ОСОБА_2 на картковий рахунок 5434 (п`ять тисяч чотириста тридцять чотири) грн., які були перераховані на їх рахунок згідно квитанції 1Р22112 від 22.06.2018 через ПАТ «Райффайзено Банк Аваль» за проведення автотоварознавчої експертизи №1090 Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф.М.С.Бокаріуса Міністерства юстиції України.

Скасовано заходи забезпечення позову застосовані згідно ухвали Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 серпня2018 року.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідачем не спростовано вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно висновку експертизи від 14.02.2018 в розмірі 85929,93 грн., по цінам дійсним на момент ДТП (20.01.2018). Указана сума завданих майнових збитків підлягає стягненню з відповідача, як винної особи у ДТП.

Визначаючи розмір моральної шкоди, районний суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, а також душевних страждань та зміни нормального життєвого укладу позивачем внаслідок винних дій відповідача, що спричинили ДТП.

Окрім того позивачем понесені витрати за проведення експертизи в розмірі 2 980,00 грн. та на професійна правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн., які також підлягають стягненню з відповідача, як заподіювача збитків .Пропорційно розміру задоволення позовних вимог судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 859,29 грн.

Враховуючи, що автотоварознавча експертиза №1090 по справі №542/414/18 не була проведена, районним судом задоволено клопотання відповідача про повернення коштів на її оплату.

Із рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове.

Вважає відсутніми підстави для стягнення матеріальної шкоди, оскільки автомобіль позивача не був відремонтований та проданий ним.

Зазначає, що висновок експерта №010218 судової автотоварознавчої експертизи, який був покладений в основу рішення, є неналежним доказом, оскільки в ньому вказано ідентифікаційний номер та номер кузова іншого автомобіля. Заперечує вартість пошкоджених частин автомобіля, які помилково визначені експертом з технічної точки зору, а не з реальних цін, які існують в продажі на автосервісі чи в торгівельних точках (магазинах).

Посилаючись на правову позицію, викладену в постановах ВСУ від 22.03.2017 у справах №910/3650/16, №910/32969/15, від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, вважає, що в даному випадку підлягає відшкодуванню не повна вартість складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, що становить 0,47 % зносу.

Вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом виключно зі слів позивача за відсутності належних доказів незручностей, які виникли у позивача внаслідок відсутності автомобіля.

19.04.2019 позивачем подано відзив, у якому він заперечує доводи апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В апеляційній інстанції відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні.

Позивач та його адвокат заперечували доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.При цьому враховує наступне.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що 20.01.2018 о 14-00 год. на а/д М-22 Полтава-Олександрія поблизу с.Бондури, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «CHERYAMULET», р.н. НОМЕР_3 , не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, допустив зіткнення з автомобілем марки «ДеуЛанос», р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.03.2018 по справі №542/186/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в сумі 340,00 грн. Указана постанова набрала законної сили 20.03.2018./т.1 а.с. 17-18/

Відповідно до висновку експерта №010218 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 14.02.2018 судовим експертом Конопльовим С.К., вартість відновлювального ремонту автомобіля «ДеуЛанос», пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 20.01.2018 у цінах на час пошкодження, становить 85 929 грн. 93 коп., вартість матеріального збитку вказаного автомобіля визначена на основі зовнішнього огляду та у цінах, діючих на час пошкодження, з технічної точки зору, складає - 62 808,00 грн./т.1 а.с.19-48/

Частково задовольняючи позов та стягуючи з відповідача вартість відновлювального ремонту автомобіля, що становить 85 929,93 грн., районний суд виходив із того, що позивачу внаслідок ДТП з вини відповідача завдано майнових збитків у розмірі, визначеному висновком експерта. Належних та допустимих доказів щодо спростування даної суми збитків суду не надано. Підстави стягнення додатково вартості матеріального збитку в сумі 62 808,00 грн.- відсутні, оскільки розмір шкоди визначено судом відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи та відповідно до висновку експерта.

При визначенні розміру моральної шкоди у 5 000,00 грн., районний суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Також є доведеними та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати за проведення експертизи в розмірі 2 980,00 грн. та на професійна правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Враховуючи, що автотоварознавча експертиза №1090 по справі №542/414/18 не була проведена клопотання відповідача про повернення коштів районним судом задоволено.

Апеляційний суд не погоджується в повній мірі з висновками суду першої інстанції в частині відшкодування матеріально та моральної шкоди, а також судових витрат. При цьому враховує наступне.

Вина відповідача у заподіянні позивачу майнових збитків встановлена при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП (справа №542/186/18) та відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України не доказується при розгляді даної справи.

Статтею 16 ЦК України визначено право кожної особина захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках( ч.1 ст.13 ЦПК України).

Згідно вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника наземного транспорту «CHERYAMULET», р.н. НОМЕР_3 , застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»./а.с.115/

Однак відповідач як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, не посилався у своїх запереченнях на позов на покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди на страхову компанію. Крім того, сторони не заперечували, що вказана страхова компанія фактично припинила свою діяльність, її місце знаходження невідоме, хоча в Єдиному реєстрі і невиключена інформація щодо наявності такого товариства.

За таких обставин апеляційний суд переглядає справу в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, та в межах доводів апеляційної скарги.

Статтями 16, 23 ЦК України визначено право кожної особина захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За змістом ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166,1187ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності доказу - висновку експерта №010218, який стосується іншого транспортного засобу є неспроможними та апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки розділ «Дослідження» підрозділ «Огляд та ідентифікація колісного транспортного засобу» містить відомості, що технічний огляд транспортного засобу проводився 09.02.2018 у присутності власника ОСОБА_1 та учасника ДТП - ОСОБА_2 . При огляді установлена візуальна відповідність ідентифікаційного номера, державного реєстраційного знаку та кольору фарби даним, зазначеним у реєстраційних документах. Указані розбіжності ідентифікаційного номерута номеру кузова є технічними помилками, усунутими експертом, в тому числі щодо дати виготовлення висновку експерта «16.02.2018» /т.1 а.с.200-211/

Відповідач не надав суду доказів, які б спростували висновки експерта щодо вартості ремонтно-відновлювальних робіт, матеріалів і складових.

В той же час, відповідно до п.2.4. розділу II «Бази оцінки КТЗ» Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Таким чином, визначаючи до стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди встановлену висновком експерта вартість відновлювального ремонту, районний суд помилково не врахував тієї обставини, що відновлювальний ремонт позивач не здійснював. Тому апеляційний суд вважає правильним визначити до стягнення розмір матеріальної шкоди, виходячи з визначеної експертом вартості матеріального збитку, до якого необхідно застосувати коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, який складає 47%. Отже сума матеріальної шкоди становить 33 288,24 грн. (62808,00 грн. - 62808,00 грн. х 47%).

Також, зважаючи на характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження автомобіля, та внаслідок цього вимушеність змін у його житті, з урахуванням принципів розумності та справедливості, апеляційний суд вважає достатнім стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням встановленого ст.141 ЦПК України принципу пропорційності розподілу судових витрат задоволеним позовним вимогам, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача на корить позивача підлягає стягненню: 2000 грн. витрат на правову допомогу; 395,85 грн. судового збору, 667,52 грн. витрат на експертизу

Таким чином, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення районного суду в частині матеріальної та моральної шкоди та розподілу судових витрат.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не можуть бути взяті до уваги апеляційного суду, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2019 року в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, судових витрат -скасувати.

Ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ):

-33 288 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 24 коп. у відшкодування матеріальної шкоди;

-3 000,00 (три тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди;

-2 000 ,00 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу;

-395 (триста дев`яноста п`ять) грн. 85 коп. судового збору;

-667 (шістсот шістдесят сім) грн. 52 коп. витрат на експертизу, а всього 3 9 351 (тридцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят одна) грн. 61 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.05.2019.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді Ю.В.Дряниця

О.В. Чумак