ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11158/18

Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/698/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання Бивалькевич Т.В.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач, особа, яка подала скаргу: Публічне акціонерне товариство «Українська Залізниця»;

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів,

прізвище судді: Требух Н. В. ; місце ухвалення рішення: м. Чернігів; дата складання повного тексту рішення: 18 березня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «Українська залізниця», в якому просила визнати незаконними та скасувати наказ про відрядження №544 від 17 серпня 2018 року та п.1 наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №270 від 28 серпня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона працює у відповідача мийником-прибиральником рухомого складу ПТО Чернігів. Наказом №270 від 28 серпня 2018 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану. Вказувала, що причиною притягнення її до дисциплінарної відповідальності стало невиконання наказу №544 від 17 серпня 2018 року про відрядження, який вона вважала незаконним через те, що відповідач не мав права направляти її у відрядження, та неприбуття на оперативну нараду 22 серпня 2018 року, яке відбулось з поважних причин, а тому звернулась до суду з позовом про захист порушених прав.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ про відрядження № 544 від 17 серпня 2018 року, виданий в.о.начальника Вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський Філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» в частині відрядження ОСОБА_1 до Вагонної дільниці ст.Київ-пасажирський; визнано незаконним та скасовано п.1 наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 270 від 28 серпня 2018 року, виданий в.о. начальника Вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський Філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця», яким за невиконання покладених посадових обов`язків, порушення п.1 розділу 5 Робочої інструкції мийника-прибиральника рухомого складу 2 розряду, а саме, невиконання наказів керівництва мийника-прибиральника рухомого складу 2 розряду ПТО Чернігів (непоїзний штат) ОСОБА_1 (р.м.7425) притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням, АТ «Українська залізниця», звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було невірно застосовано норми матеріального права. Зокрема, зазначено, що приписами ст.ст.21, 31 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором, в тому числі й поїздки у відрядження для виконання завдань, не пов`язаних з виконанням своїх обов`язків. У спорі, що розглядався судом, направлення позивача у відрядження відбулось за розпорядженням керівника за рахунок підприємства для виконання завдання, обумовленого трудовим договором, відтак, наказ про відрядження є обов`язковим для працівника, а його невиконання без поважних причин стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

АТ «Українська залізниця» зазначало, що висновок суду про притягнення роботодавцем позивача до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди на те виборного профспілкового органу є помилковим, оскільки позивач не входила до складу виборного органу профспілки, а тому положення ст.. 252 КЗпП України відносно гарантій для працівників, обраних до профспілкових органів, на ОСОБА_1 не розповсюджуються.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказувала на те, що посадовою інструкцією мийника-прибиральника рухомого складу 2 розряду не передбачено відрядного характеру роботи. Крім того, відповідно до Інструкції про службові відрядження відповідач не забезпечив її коштами на проїзд до місця відрядження, найм житлового приміщення та добовими витратами, оскільки в наказі про відрядження відомості про зазначені умови відсутні.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було подано доказів на підтвердження того, що умовами трудового договору передбачено направлення ОСОБА_1 у відрядження, не доведено необхідності відрядження позивача до іншого міста. При вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, яка є членом виборного профспілкового органу, роботодавцем не було отримано згоди профспілкового органу відповідно до положень ст.. 252 КЗпП України. Роботодавцем не було доведено, що позивач раніше вчиняла дисциплінарні порушення, а також те, що діями позивача було заподіяно будь-якої шкоди державним чи суспільним інтересам, а тому, зазначені висновки дали підстави суду для визнання незаконним накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

З таким висновком суду, не може погодитись апеляційний суд, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2008 року наказом №2642/ос ОСОБА_1 було переведено на посаду мийника-прибиральника рухомого складу 2 розряду ПТО станції Чернігів (непоїзний штат) Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський (а.с.33).

Наказом керівника виробничого підрозділу Вагонна дільниця ст.. Київ-Пасажирський про відрядження від 17.08.2018 № 544 ОСОБА_1 в зв`язку з виробничою необхідністю, яка полягала у забезпеченні генерального прибирання вагонів пасажирських поїздів, було відряджено до вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський терміном на 4 доби, з датою виїзду 20.08.2018 року (а.с.8) . Згідно відмітки у наказі позивач була ознайомлена з його змістом у той же день, однак письмово зазначила, що з наказом не згодна.

У зв`язку з невиконанням наказу про відрядження позивачем та рядом інших працівників, керівництвом було призначено на 22 серпня 2018 року оперативну нараду, з наведеною телеграмою позивача було ознайомлено, проте нею було зроблено власноручний допис, що в зв`язку з тим, що 22.08.2018 року для неї є вихідним днем та за сімейними обставинами з`явитись на нараду вона не може (а.с.9).

Наказом керівника виробничого підрозділу Вагонна дільниця ст.. Київ-Пасажирський від 28 серпня 2018 року № 270 за невиконання посадових обов`язків, порушення п.1 розділу 5 Робочої інструкції мийника-прибиральника рухомого складу 2 розряду, а саме - невиконання наказів керівництва мийника-прибиральника рухомого складу 2 розряду ПТО Чернігів (неїзний штат) ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану. При ознайомленні з вказаним наказом, ОСОБА_1 було власноручно здійснено допис про те, що з наказом вона не згодна (а.с.10).

В подальшому, після притягнення до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1 29 серпня 2019 року на адресу Вагонної дільниці направила заяву, якою вважає наказ № 544 від 17 серпня 2018 року про відрядження незаконним (а.с.13).

Відповідно до повідомлень Вільної профспілки машиністів України, до складу виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації, або Вільної Профспілки Машиністів України ОСОБА_1 не входить, вона є членом Вільної Профспілки Машиністів України, про що наявна відповідна довідка (а.с.56-59, 62).

За таких обставин, висновок суду про те, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного профспілкового органу було здійснено з порушенням приписів ст.. 252 КЗпП України є помилковим, оскільки позивач не входила до складу виборного органу профспілки, відповідно положення ст.. 252 КЗпП України відносно гарантій для працівників, обраних до складу виборних профспілкових органів, на ОСОБА_1 не розповсюджуються.

За правилами ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відрядження належить до трудових обов`язків працівників. Відмова без поважних причин від виконання таких обов`язків вважається порушенням трудової дисципліни, за яке може бути застосовано дисциплінарне стягнення, передбачене статтею 147 КЗпП України, суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги.

Суд послався в своєму рішенні на те, що відповідачем не було подано доказів, а саме трудового договору, на підтвердження його права направляти позивача у відрядження.

Проте, в матеріалах справи міститься наказ про переведення позивача з 01.10.2008 року на посаду мийника-прибиральника рухомого складу 2 розряду (а.с.33), який відповідно до правил ст.. 24 КЗпП України є доказом укладення трудового договору у письмовій формі, із зазначенням форми і системи оплати праці, умов праці, якими не прописано заборони щодо направлення працівника у відрядження для виконання тієї роботи, що обумовлена трудовим договором.

Такі заборони містяться в положеннях ст.. 176 КЗпП України, якою забороняється направлення вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до трьох років, у відрядження. Статтею 177 КЗпП України передбачені обмеження, згідно з якими жінки, що мають дітей віком від трьох до чотирнадцяти років або дітей-інвалідів, не можуть направлятися у відрядження без їх згоди.

Зважаючи на те, що позивач не належить до вказаних категорій жінок, відрядження яких заборонено законом, її відрядження було обумовлено виробничою необхідністю та полягало у виконання нею роботи, обумовленої трудовим договором, і саме тому структурному підрозділі АТ «Українська залізниця», в який її було за наказом прийнято на роботу, порушення вимог трудового законодавства при вирішенні питання про відрядження мийника-прибиральника роботодавцем допущено не було.

Невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків є порушенням трудової дисципліни.

Зважаючи на те, що позивач без поважних причин відмовилась виконати наказ про відрядження, вважаючи його незаконним на власний розсуд, роботодавцем обґрунтовано, на підставі положень ст.. 147 КЗпП України, було притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, шляхом застосування такого заходу стягнення як догана.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не було доведено необхідності відрядження, вчинення дисциплінарних порушень позивачем раніше, а також заподіяння діями позивача шкоди державним чи суспільним інтересам не можна вважати обґрунтованими, оскільки вони суперечать матеріалам справи та вимогам закону. Зокрема, питання щодо необхідності відрядження прописано безпосередньо у наказі, який міститься у матеріалах справи, посилання ж на відсутність відомостей про вчинення позивачем дисциплінарних порушень раніше, а також заподіяння діями позивача шкоди державним чи суспільним інтересам не містять правового підґрунтя з огляду на те, що до працівника роботодавцем було застосовано мінімальне дисциплінарне стягнення за порушення трудових обов`язків з того переліку, що визначений приписами ст.. 147 КЗпП України. Невірним також є посилання суду першої інстанції на порушення роботодавцем положень ст.. 252 КЗпП України, якими прописано гарантії для працівників, обраних до складу виборних профспілкових органів, оскільки ОСОБА_1 не входила до складу виборного профспілкового органу.

У зв`язку з вищевикладеним, висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, відтак судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом постанови про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ч.1,13 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська Залізниця» підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції, в сумі 1057 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» про визнання незаконними та скасування: наказу № 544 від 17.08.2018 року про відрядження та п.2 наказу № 270 від 28.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції в сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: