Провадження № 2-зз/243/7/19
Справа № 243/5242/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Ільяшевич О.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

22 травня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з клопотанням про скасування арешту, мотивоване тим, що 07 лютого 2019 року постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тих підстав, що на спадкове майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , накладений арешт на підставі постанови державного виконавця № 863153 від 10 червня 2003 року.

Підставою для накладення арешту на 1/2 частку зазначеної квартири став виконавчий лист № І-554 виданий на виконання вироку суду від 13 березня 2001 року, яким з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 було присуджено до стягнення суму матеріальної шкоди в розмірі 32,00 грн.

Засуджений ОСОБА_3 є рідним сином спадкодавця ОСОБА_2 , у зв`язку із чим, після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання, як спадкоємець першої черги за законом, на підставі положень ст. 1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину після смерті свого сина, у виді 1/2 частки вищевказаної квартири, оскільки на день його смерті проживала з ним, однак не встигнувши оформити свої спадкові права, ІНФОРМАЦІЯ_1 також померла.

Враховуючи, що за життя ОСОБА_2 була власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , а після смерті сина ОСОБА_3 , до неї також фактично в порядку спадкування перейшли належні ОСОБА_3 . 1/2 частка цієї квартири, заявниця вважає, що до неї, як до спадкоємця за заповітом до майна померлої ОСОБА_2 перейшло право власності на зазначену квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку із наведеним, з урахуванням того, що заборгованість в сумі 32,00 грн. потерпілому ОСОБА_4 відшкодована у повному обсязі, заявниця, як власник вищевказаного майна, керуючись положеннями ст. 158 ЦПК України, просила суд скасувати накладений на підставі постанови державного виконавця №863153 від 10 червня 2003 року, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на не рухоме майно 02 серпня 2005 року, арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Дослідивши клопотання заявниці ОСОБА_1 про скасування арешту, та додані матеріали, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні.

Так, частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що скасування заходів забезпечення позову відбувається за ініціативою суду або клопотанням учасника цивільної справи, та виключно за наявності такого позову/справи.

Разом з тим, як видно із клопотання заявниці та доданих доказів, вона просить суд скасувати арешт, який був накладений на нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця в рамках виконання виконавчого листа виданого на підставі вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2001 року. Жодних доказів того, що зазначений арешт був накладений в рамках цивільної справи (або до пред`явлення позову) учасником якої вона є, - суду не представлено.

За наведених обставин, клопотання заявниці про скасування арешту не може бути задоволеним.

Поряд із цим, за роз`ясненнями наведеними в п. 5 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку із наведеним, суд зазначає, що заявниця не позбавлена права звернутися до адміністративного суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, відповідно до положень ст. 287 чинного КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149-158 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О.В. Ільяшевич