06.06.2019 Справа № 756/5681/19
№756/5681/19
№2/756/4099/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Румянцевої Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві про звільнення майна з- під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.10.2008 постановою відділу державної виконавчої служби номер 1166/1 було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є спадкоємицею померлого. Маючи намір зареєструвати право власності на спадкове майно, позивачу стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 перебуває під арештом. Звернувшись із заявою до відповідача, позивачу повідомили, що виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 відсутні. Разом з тим, було повідомлено, що у відповідача не має правових підстав для зняття арешту. Таким чином, позивач у позасудовому порядку позбавлена можливості зняти арешт з майна.

Ухвалою суду від 24.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.

Представник відповідача подав до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд справи без їхньої участі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.03.2019 на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладено арешт; підстава - постанова 1166/1 від 13.10.2008 ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві (а.с. 12-13).

Як вбачається з листа Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17.04.2019 на даний час виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконанні не перебуває (а.с. 5).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого, що підтверджується матеріалами спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконане, відповідно до пункту 8 частини першої цієї статті, під час виконання рішення Європейського суду з прав людини. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.08 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Таким чином, враховуючи, що знищено може бути лише закінчене виконавче провадження, за яким припиняється чинність арешту, то постанова про накладення арешту та заборони на відчуження майна повинна були бути скасована державним виконавцем.

У зв`язку з чим позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві ( 4212 м. Київ, вул. Тимошенка 2-д) про звільнення майна з- під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з майна та заборону на його відчуження, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №1166/1 від 13 жовтня 2008 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко