Справа № 426/17/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

23 травня 2019 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

За участю секретаря судового засідання Концур А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні зала суду міста Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат - Золотухіна Ілона ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому прохає зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вихованні та вільному спілкуванні із доньками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначити наступний спосіб участі батька у спілкуванні із доньками: побачення кожного тижня з 09.00 год. суботи до 09.00 год. понеділка поза місцем проживання матері; спільний відпочинок: половину літніх та зимових канікул діти проводять з батьком.

В обґрунтування своїх вимог послався на те, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від спільного сумісного життя мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Протягом останніх двох років сторони сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть. На теперішній час до Сватівського районного суду Луганської області поданий позов про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір`ю. Батько дітей допомагає матеріально, бажає приймати активну участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своїми дочками. Позивач бажає бачитись кожного тижня (по вихідних днях) зі своїми дітьми, а також проводити з дітьми частину їх зимових та літніх канікул. З боку відповідача чиняться перешкоди у здійсненні прав батьку дітей. Вказані перешкоди виражаються у тому, що відповідачка може за незрозумілих підстав відмовити у побаченні з дітьми. Позивач є дуже люблячим батьком, та в рамках своїх можливостей хоче допомагати дітям, брати активну участь у вихованні своїх доньок. На даний час позивач працює в ТОВ «Мак Рус» на посаді директора підприємства, має стабільну заробітну плату, постійно матеріально допомагає дітям, купує необхідні ліки, речі, надає грошові кошти на утримання дітей.

Представник позивача адвокат Золотухіна Ілона Валеріївна в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги по справі підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Жаданова А.В. також в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву не надала.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 надав згоду на заочний розгляд справи.

Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від спільного сумісного життя мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. (а.с.14, 15)

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 08.09.2006 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5).

З позовної заяви вбачається, що на даний час до Сватівського районного суду Луганської області поданий позов про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який станом на день ухвалення даного рішення не розглянутий. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір`ю. Позивач бажає бачитись кожного тижня (по вихідних днях) зі своїми дітьми. З боку відповідача чиняться перешкоди у здійсненні прав батьку дітей, а саме відповідачка може за незрозумілих підстав відмовити у побаченні з дітьми. На даний час позивач працює в ТОВ «Мак Рус» на посаді директора підприємства, має стабільну заробітну плату, постійно матеріально допомагає дітям, купує необхідні ліки, речі, надає грошові кошти на утримання дітей.

В своєму висновку від 22.03.2019 №22/31-976 Сватівська районна державна адміністрація Луганської області, як орган опіки та піклування, виходячи з матеріалів справи, встановила, що малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 натепер проживають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 Також, в своєму висновку повідомили про неможливість у повному обсязі вивчити умови проживання дітей у родині матері, провести бесіди з батьками та дітьми тощо через проживання батьків та дітей на тимчасово не підконтрольній території України, а саме в м.Луганськ. (а.с.53-55)

Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України (далі - СК України) врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Частиною 1 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Як встановлено при розгляді справи, сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Перевіривши твердження учасників розгляду справи дослідженими доказами, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дітьми є обґрунтованим.

Отже, виходячи з інтересів дітей, враховуючи обставини справи, а також вік дітей, психологічний стан дітей, врахувавши висновок органу опіки, суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини шляхом систематичних зустрічей з дітьми кожного тижня: з 09.00 год. суботи до 09.00 год. понеділка поза місцем проживання матері та спільний відпочинок: половину літніх та зимових канікул діти проводять з батьком.

Такий спосіб участі позивача у вихованні дітей відповідає, на думку суду, інтересам малолітніх дітей, дозволяє налагодити психологічний контакт дітей з батьком, та не порушує звичайних для дітей умов життя та сталого розпорядку та режиму життя дітей, а також не буде порушувати права матері дітей щодо виховання та спілкування з дітьми.

Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - зі своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини.

За таких обставин, суд приходить до висновків про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно зі ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись вимогами, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»; ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції «Про права дитини»; ч. 2 ст. 2, ч. 7 ст. 7, с. 153, ст. 159 СК України, ст.ст. 2,7, 153, 159 СК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України, Конституцією України,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат - ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вихованні та вільному спілкуванні із доньками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначити наступний спосіб участі батька у спілкуванні із доньками:

-Побачення кожного тижня з 09.00 год. суботи до 09.00 год. понеділка поза місцем проживання матері;

-Спільний відпочинок: половину літніх та зимових канікул діти проводять з батьком.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в розмірі 1409, 60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка