САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6911/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради та Управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради про встановлення постійного місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини,

за участю: відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Воднєвої Н.В., -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Управління-служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпропетровську ради про відібрання дитини та визначення її місця постійного проживання. Свої вимоги обґрунтував тим, що у нього від шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5 , що проживала разом з ними до ІНФОРМАЦІЯ_4 року за адресою: АДРЕСА_1 . Інших дітей від шлюбу немає. ІНФОРМАЦІЯ_4 року мати дитини трагічно загинула. Донька продовжувала проживати разом з ним. З метою покращення навчання він перевів доньку до «Спеціалізованої школи №7 з поглибленим вивченням іноземних мов», що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Тверська, 18, та знаходиться на відстані 650 метрів від постійного місця мешкання дитини. Крім того, він влаштував доньку до художньої школи, секції тенісу та курсі англійської мови, які вона відвідувала до грудня 2017 року. Перед груднем 2017 року у виховний процес дитини почав втручатись рідний дід ОСОБА_2 , що заохочував непокору дитини до батька. 06.12.2017 року він залишив свою доньку за її згодою та проханням на один тиждень проживання у відповідача ОСОБА_2 , оскільки вона відмовилась їхати на оздоровлення з ним за кордон. Після повернення відповідач відмовився віддавати дитину, застосовуючи при цьому погрози фізичного характеру. Дитина почала пропускати всі навчальні процеси, його намагання поспілкуватися з дитиною по мобільному телефону призводили до страху зі сторони дитини з ним поговорити. Помешкання відповідача не відповідає житловим нормам та умовам проживання дитини. Для врегулювання конфлікту він звертався до відділу поліції та Управління служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, однак бажаних результатів це не принесло. Просив суд відібрати дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від ОСОБА_2 і повернути її батьку за попереднім місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , допустивши негайне виконання судового рішення; визначити постійне місце проживання дитини за вищевказаною адресою разом з батьком; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати у розмірі 960 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 27000 грн.

26.12.2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовна заява була залишена без руху із наданням строку для усунення недоліків (а.с. 44-45).

25.01.2018 року позивач подав до суду заяву про усунення недоліків.

25.01.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження (а.с. 62-63).

12.03.2018 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради про встановлення постійного місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтував тим, що від шлюбу його доньки з ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 року мати ОСОБА_5 загинула, донька продовжила проживати з ОСОБА_1 .. 03.12.2017 року у зв`язку з черговим застосуванням позивачем до неповнолітньої ОСОБА_5 психологічного та фізичного насилля, остання з метою самозахисту від постійних безпричинних образ, принижень, знущань та побиття, самостійно залишила їх місце проживання та поїхала до дідуся - ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , для пошуку притулку, гармонійних, наповнених повагою та любов`ю стосунків. У зв`язку з фактом застосування 02.12.2017 року позивачем по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_5 насилля Амур-Нижньодніпровським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол від 14.12.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Постановою Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська на підставі протоколу та інших матеріалів ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.173-2 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення. 06.12.2017 року управлінням-службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради ОСОБА_5 . поставлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, як таку, по відношенню до якої скоєно психологічне насилля. У зв`язку з постійним напруженням у неповнолітньої з`явилось почуття постійного страху перед необхідністю повернення додому. Позивач ОСОБА_1 не опікується здоров`ям дитини, змушує вживати продукти, до яких у дитини індивідуальна непереносимість. Також позивачем не забезпечено дитині необхідної вакцинації. З центром соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської у м. Дніпрі ради було укладено договір про надання соціальної послуги консультування, що направлені на розв`язання конфліктної ситуації у родині. Робота психолога триває згідно графіку, відповідно до її пояснень у неповнолітньої на сьогодні сформувалась стійка психологічна травма. Позивач на консультацію прийшов лише двічі 18.12.2017 року та 26.12.2017 року, що свідчить про відсутність заінтересованості у вирішенні конфліктної ситуації. На сьогодні неповнолітня за власним бажанням проживає разом з відповідачем, який повністю забезпечує їй необхідні умови проживання, опікується її здоров`ям харчуванням, створює гармонійну атмосферу. Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , складеного Управління службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровського у м. Дніпрі ради від 21.12.2017 року, для неї у будинку виділена окрема кімната, об лаштована ліжком, письмовим столом, комп`ютером, телевізором, тумбою для шкільного приладдя. Речі і постільна білизна чисті, тобто створені задовільні життєво-побутові умови. Просив суд визначити постійне місце проживання дитини ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , разом з дідусем ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 аліменти у розмірі Ѕ частини від заробітної плати відповідача щомісячно, до досягнення ОСОБА_5 повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.69-78).

12.03.2018 року від відповідача ОСОБА_2 також надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з вищенаведених підстав (а.с. 79-83).

18.05.2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якої він просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Так, засобу впливу на неповнолітню доньку були застосовані ним, як батьком за ігнорування неповнолітньої до його прохань виконувати режим сну, приймаючи до уваги учбовий процес, початок занять у першу зміну, так його дії не мали на меті порушити честь та гідність дитини, крім того, допитана неповнолітня підтвердила свою непокору до батька. Позивач вважає, що дідусь, зобов`язаний був допомагати йому у вихованні доньки, а не заохочувати її непокору. Також у ОСОБА_2 дитина проживає в антисанітарних умовах. Стосовно вакцинації, це його принципова позиція як батька, оскільки за якістю ліків та медичного обслуговування в Україні, було б безвідповідально піддавати дитину вакцинації, прирікаючи її на смерть. ОСОБА_2 фактично не має житла, а дерев`яна споруда, в якій він мешкає, не може називатися житловим приміщенням. Також діючим законодавством не передбачено стягнення аліментів у спосіб заявлений позивачем.

Після неодноразових уточнень позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просив суд ухвалити рішення, яким відібрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька ОСОБА_1 без позбавлення його батьківських прав; визначити його опікуном неповнолітньої онуки; визначити постійне місце проживання дитини разом з ним, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 ; стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 у розмірі Ѕ частини від його заробітної плати щомісяця до досягнення ОСОБА_5 повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач в судовому засідання позов підтримав, та пояснив, що відповідач ОСОБА_2 заважає йому у вихованні доньки, він не проти, щоб дитина мешкала у дідуся, однак той не повинен чинити йому перешкоди щодо її виховання. Він задовольняє всі її прохання щодо фінансування, придбав ноутбук, не визнає вимоги щодо стягнення аліментів, оскільки дідусь також має забезпечувати онуку. Також, будинок, де проживає малолітня разом з дідусем не зареєстрований, і таким чином не можливо буде визначити місце реєстрації дитини. Заперечує щодо фактів психологічного насилля, проходив декілька сеансів з психологом, однак з сумісні з донькою сеанси не проводили. Просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , просила задовольнити зустрічну позовну заяву та пояснила, що позивач дав згоду на проживання доньки у дідуся на час відпочинку за кордоном. В 2017 році дитина потрапила до дідуся з проханням захистити її від батька та його фізичного і психологічного насилля, дитина стоїть на обліку як така, що потерпає від психологічного насилля, є проблеми зі здоров`ям. Коли почала проживати з дідусем її було поставлено на облік до лікаря. Позивач ОСОБА_1 знехтував проходженням повного курсу у психолога. Місце проживання дитини у дідуся відповідає всім нормам.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та підтримував зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що неповнолітня ОСОБА_5 подзвонила до нього та повідомила, що тато її побив, було викликано поліцію, справу взяли під контроль, написано заяву та призначено психолога. ОСОБА_1 поїхав відпочивати до Єгипту, а дитина залишилась у нього.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради пояснила, що ними було отримано лист про поставлення неповнолітньої на облік, як такої що потерпає від сімейного насилля. Наразі складено акт, про те, що дитина проживає в належних умовах за адресою: АДРЕСА_2 , надано висновок про доцільність проживання дитини з дідусем ОСОБА_2 за вищевказаною адресою. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та визначити місце проживання дитини разом з ОСОБА_2 , задовольнивши його позовні вимоги.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, в особі управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради, в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду листа про розгляд справи за відсутності представника, та просив ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства в інтересах дитини ( а.с. 101).

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 від якого народилась донька - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 19)

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 загинула, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 20)

05.12.2017 року малолітня ОСОБА_5 втекла з дому до ОСОБА_2 мотивуючи свій вчинок тим, що ОСОБА_1 систематично застосовує до неї домашнє насилля. За матеріалами ЖЄО №39049 складено адміністративний протокол у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та направлено повідомлення до служби у справах дітей та центру соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді (а.с. 99).

Відповідно до постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2017 року ОСОБА_1 встановлено, що останнім вчинено відносно своєї доньки ОСОБА_5 протиправні дії, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП України та звільнено від адміністративної відповідальності за вищезазначеною статтею на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та винесено усне зауваження (а.с. 88-89).

Відповідно до листа Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 22.01.2018 року, 06.12.2017 року управлінням-службою у справах дітей ОСОБА_5 , 06.10.2006 року поставлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, як таку, по відношенню до якої скоєно психологічне насилля (а.с. 90).

Відповідно до листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, згідно договору про надання соціальної послуги консультування ОСОБА_5 отримує зазначену послугу із залученням провідного психолога центру. Проведені тести виявили у останньої наявність прихованої агресії, стану безсилля і розпачу, потребу в захисті і повазі її інтересів. ОСОБА_1 , батько малолітньої, відвідав консультацію психолога двічі, більше не з`являвся (а.с. 91).

ОСОБА_5 навчається у КЗО «Спеціалізована школа №7 з поглибленим вивченням іноземних мов» Дніпровської міської ради в 6-Б класі, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 133).

Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що в квартирі чисто та прибрано, кімнати мебльовані, є вся необхідна техніка, неповнолітня має окрему кімнату, є спальне ліжко, шафа для речей, комп`ютер. Під час виходу в родину з батьком проведено профілактичну бесіду та з`ясовано, що конфлікт вичерпано. На час складення акту неповнолітня перебувала в дідуся, зі слів батька за його згодою. Останнього попереджено щодо відповідальності за недотримання прав дитини (а.с. 27)

Відповідно до довідки ТОВ ВКФ «Дніпроремспецсервіс» ОСОБА_1 займає посаду генерального директора з 21.05.2004 року та має сукупний заробіток за шість місяців 22764,26 грн. (а.с. 28).

Відповідно до довідки виданої ОСОБА_2 , останній працевлаштований в ТОВ «Техно-Імідж» на посаді комірника з окладом 3750 грн ( а.с. 173)

Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що будинок без зручностей, підключено електропостачання, в приміщенні тепло, затишно, дитина користується біотуалетом, є необхідні меблі, побутова техніка. Для дівчинки виділена окрема кімната, обладнана ліжком, письмовим столом, комп`ютером, телевізором, тумбою для шкільного приладдя, речі дитини, постільна білизна чисті. За місцем проживання дитини загалом, створені задовільні житлово-побутові умови, діду роз`яснено та надано консультацію з питань захисту прав інтересів дитини (а.с. 96-97).

Відповідно до характеристики квартального комітету №18 ОСОБА_2 , характеризується позитивно, претензій та зауважень з боку сусідів не було (а.с. 98)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , рекомендовано за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 з дідом ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.169-170).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що їй 12 років та вона навчається у школі №7, мешкає з дідусем за власним бажанням, Її не влаштовує проживання з батьком, оскільки він її принижує, може вдарити, не дозволяє бути на кухні поки він їсть. Ввечері з батьком дивилися кіно, потім вона пішла до ванної кімнати, він почав її сварити, що одразу не пішла спати. Коли вона приїхала до дідуся одразу викликали поліцію, щоб не було посилань на те, що він її викрав. Розмовляє з батьком по телефону, але він не хоче до неї приїжджати мотивуючи дальністю проживання. За два роки він зробив їй подарунок на день народження та на свято 8 березня, поповнював рахунок на телефоні. З дідусем стосунки гарні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що є дружиною ОСОБА_2 В 2017 році ОСОБА_5 їй зателефонувала та повідомила, що ОСОБА_1 її побив. Пізніше ОСОБА_1 зателефонував до поліції і вони приїхали до нас. З ОСОБА_5 боку на нього були постійні скарги, він звертався до неї у середньому роді. Зараз дівчинка посміхається та почуває себе добре, спочатку запитувала, чи можна брати продукти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_1 його приятель. Йому відомо, що його дочка втекла з дому. На засіданні комісії було вирішено про необхідність надання психологічної допомоги батьку та дівчинці. ОСОБА_5 консультувалась з психологом, позивач рішення комісії не виконував, згідно висновку комісії позивачу потрібна допомога психотерапевта. ОСОБА_1 наполягає на своїх інтересах, однак інтереси дитини на першому місці. Опитані діти сказали, що ОСОБА_5 неодноразово хотіла піти від батька.

Допитаний свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала у ОСОБА_1 домашньою працівницею, дитина часто була голодна, носила одяг не за розміром, вона боїться батька, погано спала, він примушував її їсти те, що вона не хоче, коли ОСОБА_5 не могла зробити уроки, він застосовував до неї фізичне насилля.

Приймаючи рішення про необхідність часткового задоволення зустрічних позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до діючого сімейного законодавства суд при вирішенні спору про місце проживання дитини повинен врахувати те, хто з батьків проявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_5 за власним бажанням переїхала проживати до дідуся ОСОБА_2 через несприятливі психологічні умови та наявний конфлікт з її батьком - ОСОБА_1 Дані обставини підтверджуються показами свідків, поясненнями та листами Управління-служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпропетровську ради.

Дідусь неповнолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_2 матеріально забезпечений, працевлаштований, проживає в нормальних соціально-побутових умовах, переймається необхідністю гармонійного розвитку дитини, відповідно з висновку Органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради вбачається, що визначення місця проживання дитини разом з ОСОБА_2 є доцільним.

Натомість позивача ОСОБА_1 було визнано винним у здійсненні психологічного насилля над своєю неповнолітньою донькою, рекомендовано пройти курс психологічного консультування, чим останній знехтував, що дає суду підстави дійти до висновку про недостатнє бажання створення гармонійних та соціально прийнятних стосунків зі своєю донькою, за для спільного проживання та піклування про неї.

Враховуючи встановлені судом обставини, та досліджені матеріали справи, суд приходить до висновку, що зустрічний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, натомість з урахуванням побажання дитини та з метою забезпечення її інтересів, вважає за необхідне відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1

Суд також зазначає, що батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботи відносно дитини та участі в її вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з дідусем дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Відповідно до ст.170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Аналізуючи положення статті, можна прийти до висновку, що відібрання дитини можливе лише за умови її проживання з тим із батьків, до якого висуваються вимоги щодо її відібрання. В даному випадку, неповнолітня проживає з дідусем ОСОБА_2 , а отже зазначена вимога є такою, що за своєю логічною суттю виключає можливість її задоволення.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з ким проживає дитина.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов`язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком неповнолітньої ОСОБА_5 , вимоги відповідача про стягнення з ОСОБА_1 аліментів є обґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов`язок батька по належному утримуванню дитини.

Аналізуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині відібрання дитини та визначення опікунства, обмежившись визначенням постійного місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5 разом з ним, та стягнення на її утримання з ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.03.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивач ОСОБА_2 за зустрічним позовом від сплати судового збору звільнений, а оскільки, суд відмовляє у задоволенні первісного позову, тому приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на рахунок держави судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст..ст. 160, 161, 180-183, 199 СК України, ст. ст. 10, 12, 76-81, 89 ,141, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4 ), третя особа: Орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради (м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 51) про встановлення постійного місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її дідусем - ОСОБА_2 .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.03.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради та Управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий зборі в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 червня 2019 року.

Суддя О.П.Румянцев