ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22вк/803/2/19 Справа № 803/67/18 Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

27 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Барильської А.П.

секретар судового засідання Голуб О.О.

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 10 серпня 2018 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення суми 47 001, 79 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» (далі ПрАТ «ІНГЗК») звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 10 серпня 2018 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення суми 47 001, 79 гривень, витрат по сплаті третейського збору у сумі 850 гривень та витрат по сплаті судового збору за подання заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду 881,00 гривень.

В обґрунтування заяви ПрАТ «ІНГЗК» посилається на те, що рішенням Постійного діючого третейського суду при Асоціації «Регіональна правова група» від 10 серпня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ІНГЗК» стягнуто заборгованість у сумі 29 538, 00 гривень, пені 16 216, 36 гривень, 3% річних 1 247, 43 гривні та 850 гривень витрат, повязаних з оплатою третейського збору. Однак боржником зазначене судове рішення в добровільному порядку не виконано.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника ПрАТ «ІНГЗК» ОСОБА_2, яка підтримала заяву у повному обсязі, просила її задовольнити, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2014 року між ПАТ «ІНГЗК» та ОСОБА_1 укладений договір № 7215-60 про надання безвідсоткової позики, за умовами якого ПАТ «ІНГЗК» зобовязалась надати позичальнику ОСОБА_1 у власність кошти у сумі 60 000 грн. зі строком на три роки на період з 01.12.2014 року по 01.12.2017 рік, а позичальник зобовязався повернути позику в передбачений строк. На момент укладання договору № 7215-60 від 01.12.2014 року позичальник ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «ІНГЗК». За умовами п. 5.1. договору позика повертається шляхом утримання грошових коштів із заробітної плати ОСОБА_1 суми 1 690,00 гривень на підставі поданої заяви позичальника у грудні 2014 року та суми 1 666,00 гривень на підставі поданої заяви щомісячно починаючи з січня 2015 року по листопад 2017 року (а.с. 4).

15 вересня 2016 року між ПрАТ «ІНГЗК» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №1 на суму основного боргу 29 538,00 гривень, якою внесені зміни до п. 5.1. договору, згідно якого сторони домовилися про повернення позики шляхом перерахування позичальником на розрахунковий рахунок ПрАТ «ІНГЗК» щомісячно до 25-го числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2016 року, у сумі 2 121,00 гривень та з листопада 2016 року по листопад 2017 рік по 2 109,00 гривень. Сторони узгодили, що у разі невнесення ОСОБА_1 погодженої суми грошових коштів у визначені строки, він зобовязаний сплатити ПрАТ «ІНГЗК» пеню у розмірі 0,3% від простроченої суми за кожен день просрочення.

Пунктом 7.2. договору № 7215-60 від 01.12.2014 року про надання безвідсоткової позики, сторони передбачили, що спори та розбіжності, які виникають при виконанні даного договору, або які стосуються його укладання, зміни, порушення умов, недійсності, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється у Постійно діючому Регіональному третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» згідно з регламентом даного суду. Рішення третейського суду буде остаточним і обовязковим для сторін та буде виконуватися ними у зазначені строки, які вказані у рішенні третейського суду.

Перевіряючи аргументи заяви, судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 не виконав взятого на себе зобовязання і позику не повернув, у звязку з чим ПрАТ «ІНГЗК» звернулась за захистом своїх прав до Постійно діючого Регіонального третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» про стягнення основної заборгованості у розмірі 29 538,00 гривень, пені у розмірі 16 216,36 гривень та 3% річних у розмірі 1 247,43 гривень, разом сума позовних вимог складає 47 001,79 гривень.

Рішенням Постійно діючого Регіонального третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 10 серпня 2018 року у справі № 14/10К-18 позов ПрАТ «ІНГЗК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу у сумі 47 001,79 гривень задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ІНГЗК» основну заборгованість, у розмірі 29 538,00 гривень згідно умов договору №7215-60 від 01.12.2014 року, пеню за порушення умов договору №7215-60 від 01.12.2014 року у розмірі 16 216,36 гривень, 3% річних за порушення умов договору №7215-60 від 01.12.2014 року у розмірі 1 247,43 гривень та 850 гривень повязаних з оплатою третейського збору.

Згідно ч. 3 ст. 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, визначені ст. 486 ЦПК України підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду - відсутні. Строк для звернення за видачею виконавчого документа заявником не пропущено. Спір підсудний третейському суду, на час розгляду даної заяви рішення Постійно діючого Регіонального третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» не скасовано, судом також не встановлено невідповідності складу третейського суду вимогам закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява ПрАТ «ІНГЗК» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 10 серпня 2018 року підлягає задоволенню.

В порядку розподілу судових витрат також слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ІНГЗК» 881 грн. судового збору за подання заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Керуючись ст. ст. 485, 486, 487 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 10 серпня 2018 року задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 10 серпня 2018 року, ухваленого в складі третейського судді Петрової Т.А. в справі № 14/10К-18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» боргу у сумі 47 001, 79 гривень та 850 гривень, повязаних з оплатою третейського збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (74010, Херсонська область, Високопільський район, село Пригіря, вулиця Кірова, будинок 103, ІПН НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Рудна, будинок 47, р/р 2063 в ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851, ) 881 гривню у відшкодування судових витрат.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом пятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 04 березня 2019 року.

Головуючий суддя: