ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року

м. Харків

справа № 643/2481/16-ц

провадження № 22-ц/818/2018/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року в складі судді Поліщук Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по тілу кредиту за Кредитним договором, що складає 59 733,05 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.01.2016 року складає 1 460 735,80 гривень; стягнути заборгованість по договору про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі 2376,67 гривень, а всього стягнути 1 463 112,40 гривень; стягнути судовий збір у розмірі 21 946,68 гривень 68 коп.

Позов мотивовано тим, що 11 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ML-701/805/2007, відповідно до умов якого та на підставі кредитної заявки відповідача банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 62 808,20 Швейцарських франків. Відповідач за умовами кредитного договору зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договору (пункт 1.6), а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (пункти 1.4, 1.5). Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені Графіком Платежів (Додаток №1 до кредитного договору). 29 червня 2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № ML-701/805/2007 від 11 вересня 2017 року, та до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року. Свої обов`язки за кредитним договором відповідачем не виконані, порушується порядок та строки сплати відсотків, у зв`язку з чим станом на 26 січня 2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 59 733,05 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 січня 2016 року складає 1 460 735, 80 грн. (1 Швейцарський франк = 24,4544 грн.)

Позивач також просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 701/1847/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), укладеного 11 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , яка станом на 26 січня 2016 року складається з тіла кредиту у розмірі 1437,43 грн., а також заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт), розмір якої станом на 26.01.2016 року складає 939,24 грн.

05 січня 2017 та 16 січня 2018 року відповідач надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що між ним та позивачем відсутні будь-які цивільно-правові відносини, та кредитний договір № ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року не має до позивача жодного відношення.

17 січня 2018 року представник позивача надав суду письмові пояснення, які містять обґрунтування позовних вимог.

17 липня 2018 року відповідач надав суду письмові заперечення на письмові пояснення позивача, в яких зазначив, що цивільних прав та обов`язків між ним та позивачем не виникало та позовні вимоги є незаконними.

15 серпня 2018 року представник позивача надав суду письмові пояснення щодо позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що, дійсно, в нього існує заборгованість за кредитним договором, укладеним між ним та ЗАТ «ОТП Банк», щомісячно він сплачує в рахунок погашення заборгованості саме Банку по 50,00 грн., та достроково вимагати повернення кредитних коштів належить тільки кредитодавцю, а не позивачу, який не є стороною кредитного договору. Про існування договору факторингу йому відомо з 2010 року. Відповідач просить застосувати позовну давність до цих правовідносин, посилаючись на те, що перебіг строку розпочався з 30 червня 2010 року та закінчився 30 червня 2013 року, надав суду письмові заперечення та письмову заяву про застосування строку позовної давності.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.01.2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-701/805/2007, укладеним 11 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , яка виникла станом на 26 січня 2016 року та складається з тіла кредиту у розмірі 59733,05 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.01.2016 року становить 1 460 735,80грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 21911,57грн., а всього стягнуто 1482647,37грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на незаконність, необґрунтованість та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 13 215 грн., які сплачені відповідачем.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, при прийнятті рішення, не дав оцінки тим обставинам, що відповідачу не потрібно визнавати правочин недійсним шляхом звернення до суду, який був укладений між двома господарюючими суб`єктами ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», так як для Позичальника - апелянта, договір купівлі-продажу кредитного портфеля, є нікчемний правочин і згідно частини 2 статті 215 ЦК України, звертатися до суду з вимогою визнавати такий правочин недійсним непотрібно, оскільки відповідач не був учасником цивільно-правових відносин.

Вказує, що суд не дав оцінки тим обставинам, що на підставі частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків. Незаконність рішення полягає також у тому, що суд навмисне не бажав встановлювати обставини, які мають значення для справи, постійно відмовляючи відповідачу, викликати свідків позивача, начальника відділу операційного супроводження ОСОБА_3, економіста ОСОБА_4 , які складали Розрахунок надуманої ними заборгованості.

Суд незаконно не дав оцінки вимогам Закону щодо поняття та виду договору, як передбачено статтею 626 ЦК України, щодо свободи договору, обов`язковість договору, як передбачено статтями 6, 627, 628 та 629 ЦК України.

Зазначив, що суд не бажав встановити дійсні обставини справи. Позивач у позовній заяві підтверджує, що між ним та банком виникли зобов`язання на підставі Договору купівлі-продажу від 29 червня 2010 року і посилається на вимоги статей 1077-1079, 1082,1084 ЦК України, вказані статті Закону регулюють поняття договору факторингу та хто є сторонами у договорі факторингу. Відповідач не міг бути стороною так як не є суб`єктом підприємницької діяльності.

Крім того вказує на численні на його думку порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: навмисне ненадання судом строку для подання відповідачем відзиву на позов, не вирішення питання, передбаченого статтею 189 ЦПК України, щодо завдання та строку підготовчого провадження, не надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі за правилами, передбаченими Законом України № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, не встановлення строку для подачі позивачем відповіді на відзив, а відповідачем заперечення, невручення відповідачу повного тексту рішення, а направлення його поштою та багато інших.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги Банком не доведені у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 11 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ML-701/805/2007, відповідно до умов якого та на підставі кредитної заявки відповідача банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 62 808,20 Швейцарських франків, зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та на умовах передбачених кредитним договором, строком повернення до 12 вересня 2022 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

29 червня 2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором №ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року, та до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року.

Як вбачається з додатку №1 до вказаного договору купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» було передано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» оригінал кредитного договору №ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Вказаний договір є чинним, та недійсним у встановленому законом порядку не визнаний.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року.

Свої зобов`язання за договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 62 808,20 Швейцарських франків. Відповідач зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 26 січня 2016 року мається заборгованість в розмірі 59 733,05 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 січня 2016 року складає 1 460 735, 80 грн. (1 Швейцарський франк = 24,4544 грн.)

Наданий Банком розрахунок відповідачем не спростовано.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення просила застосувати до даних правовідносин позовну давність.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно наданого банком розрахунку останній платіж по тілу кредиту відповідачем здійснено 12 травня 2010 року; по відсоткам 18 грудня 2015 року; строк дії договору - до 12 вересня 2022 року. З позовом до суду банк звернувся 03 березня 2016 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності.

Крім того, як пояснив відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції, він щомісяця сплачує в рахунок погашення заборгованості по 50грн.

Згідно положень ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки вказані дії ОСОБА_1 також свідчать про визнання факту наявності в нього заборгованості перед Банком за кредитним договором, позовна давність переривалась, а тому її перебіг почався спочатку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №ML-701/805/2007станом на 26 січня 2016 року та складається з тіла кредиту в розмірі 59733,05 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 січня 2016 року становить 1 460 735,80грн.

Що стосується стягнення заборгованості за договором №701/1847/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), укладеного 11 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого Банк надав позичальнику овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку в розмірі ліміту, який складає 4000грн., суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, що вказаний договір є предметом договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 29 червня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк».

Рішення суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не оскаржується.

З урахування вищевикладеного, підстав для скасування рішення суду, яке ухвалено з дотриманням вимог закону, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 28 травня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко