ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4784/17Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/817/529/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника позивача ОСОБА_1 , представника

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Кредобанк на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 лютого 2019 року (головуючий суддя Братасюк В.М., дата виготовлення рішення не вказана) у цивільній справі № 607/4784/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Кредобанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Кредобанк про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ПАТ Кредобанк з уточненими 13 березня 2018 року вимогами звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 3815 дол. США, що в гривневому еквіваленті, станом на 12.03.2018 року складає 99548,43 грн. та 550 грн. з яких:

3813,81 дол. США неповернута сума кредиту;

1,19 дол. США пені;

550 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 28.07.2005 року між відповідачем та позивачем було укладено Договір кредиту №155/2005, згідно умов якого 29.07.2005 року відповідач отримав 25000 доларів США під зобов`язання погасити кредит до 2020 року періодичними щомісячними платежами.

Відповідач допустив прострочення платежу, у зв`язку з чим 26.06.2015 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. Станом на 12 березня 2018 року сума заборгованості становить 3815 дол. США.

17 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зустрічним позовом до ПАТ Кредобанк про зобов`язання здійснити зарахування грошових коштів в сумі 6600 грн. на погашення заборгованості за строковим тілом кредиту на наступні місяці.

Зустрічний позов мотивує тим, що нею здійснено сплату нарахованої за відсутності правових підстав комісії в сумі 6600 гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 лютого 2019 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №155/2005 від 28.07.2005 року в сумі 3815 доларів США, що складає 99548,43 гривень, з яких : 3813,81 доларів США тіло кредиту, 1,19 доларів США пеня, 550 гривень прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, та зустрічному позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про зобов`язання ПАТ Кредобанк зарахувати в 6600 гривень сплаченої комісії в рахунок погашення боргу за строковим тілом кредиту за наступні місяці.

В апеляційній скарзі ПАТ Кредобанк просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ Кредобанкскасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким його позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки та залишив поза увагою наявну в матеріалах справи Відомість нарахування процентів по Кредитному договору №155/2005 від 28.07.2005 рок, яка була подана представником банку разом із Заявою про уточнення позовних вимог, вих. №1074/2015-2018/И від 13.03.2018 року, із якої вбачається - рядки 128, 129, 148, 149, що відповідачем допущено затримання сплати частини кредиту та відсотків щонайменше на три місяці двічі до подання Позовної заяви про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що відповідно до Розрахунків позовних вимог, які долучалися ПАТ «Кредобанк» до позовної заяви у справі, заяви про уточнення позовних вимог вбачається відсутність у Позичальника простроченої заборгованості в період з лютого по травень 2015 року включно. Наведене додатково підтверджується й виданою позивачем довідкою №190-46859/17 від 29.12.2017, в якій ПАТ «Кредобанк» підтверджено відсутність станом фактів невиконання Позичальником за Кредитним договором зобов`язань (повне або часткове) та відсутність днів прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів за кредитом.

У судовому засіданні представник ПАТ Кредобанк апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача її заперечив, вважає рішення суду законним.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 не оскаржується, а від так не переглядається.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 28.07.2005 року між ВАТ Кредобанк, правонаступником якого за правами та обов`язками є ПАТ Кредобанк та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №155/2005.

Відповідно умов кредитного договору Банк зобов`язався надати у власність ОСОБА_3 грошові кошти на умовах зворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, визначені кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором.

29.07.2005 року відповідно п. 2.6 Договору грошові кошти були перераховані позичальнику у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок 25000 доларів США, що стверджується меморіальним ордером №272502 від 29.07.2005 року.

Відповідно п. 2.1 Договору встановлено термін кредитування до 30.06.2020 року; повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими рівними сумами по 140 доларів США (п.4.1. Договору).

Станом на 02.02.3017 року Банк нарахував ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 6205, 23 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 167882,44 гривень, і котра складається з 5960 доларів США тіло кредиту, 118,46 доларів США прострочені проценти (п.3.2. Договору), 126,77 доларів США пеня (п.5.1. Договору) та 350 гривень сума простроченої комісії.

Згідно заяви ПАТ Кредобанк про зменшення позовних вимог від 13.03.2018 року у зв`язку з частковою сплатою боргу, станом на 12.03.2018 року сума заборгованості за кредитним договором №155/2005 від 28.07.2005 року змінилася в сторону зменшення і становить 3815 доларів США, що складає 99548,43 гривень, з яких : 3813,81 доларів США тіло кредиту, 1,19 доларів США пеня, 550 гривень прострочена сума комісії за адміністрування кредиту.

Основний договір було забезпечено іпотекою належною позичальнику квартирою в АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості суд виходив з того, що ПАТ Кредобанк не доведено прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за договором кредиту у строк понад три місяці, як і не доведено існування жодної, з визначених спеціальним законом - редакцією ч.10. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (станом на 10.04.2017 року), умов, котрі надають право реалізувати дострокову вимогу про повне погашення кредитного боргу.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Якщо у зобов`язанні визначено строк виконання, то воно підлягає до виконання у цей строк (термі) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк і та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Пунктом 4.9. Кредитного договору передбачене право Банку, у випадках, передбачених п.2.9. договору, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Договором, про що повідомляє позичальника.

Згідно з ч.3 ст. 1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

КСУ в рішенні від 10.11.2011 року №15-рп/2011 зазначив, що дія ЗУ «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем і позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як до, так і виконання цього договору.

Укладений між сторонами спору договір кредиту передбачає надання коштів ОСОБА_3 на споживчі цілі, а тому підпадає під регулювання ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно ч.10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній станом на дату звернення до суду з первісним позовом), якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі:

1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або

2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або

3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або

4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Отже, за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, кредитор вправі вимагати дострокового стягнення у випадку затримання сплати частини кредиту на три календарних місяці.

Встановлено, ПАТ Кредобанк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту 10.04.2017 року. Як на підставу дострокового стягнення послався на припинення виконання позичальником обов`язку за договором , у зв`язку з чим їй 20.06.2015 року було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості. Підставою дострокового стягнення є також прострочення за два місяці: грудень 2016 року та січень 2017 року, згідно розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по Кредитному договору 155/2005 від 26.07.2005 року, які додано до позовної заяви.

Як вбачається із матеріалів справи ПАТ Кредобанк не надав жодних доказів прострочення позичальником щомісячного платежу у 2015 році.

Колегія суддів вважає, що додана до позовної заяви повідомлення-вимога №155/2005/1 від 26.06.2015, що на думку позивача свідчить про виникнення в нього права на дострокове стягнення кредиту в судовому порядку внаслідок виконання передбаченої процедури дострокового стягнення коштів, не підтверджує надіслання такої вимоги Банком - ПАТ «Кредобанк», оскільки оформлена від імені та підписана представником ТДВ «Інтер-Ріск України» п. Таркані Ю.М. В той же час, до даної вимоги не додано жодного доказу, який би свідчив, що дана юридична особа є пов`язаною з ПАТ «Кредобанк» чи що має право вчиняти від імені останнього певні юридично дії.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ПАТ Кредобанк не довів прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у строк три та понад три місяці - наявність умови для предявлення вимоги про дострокове стягнення кредиту а тому правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи в апеляційній скарзі про те. що відомість нарахування процентів за кредитним договором, що додана до заяви про уточнення позовних вимог, вказує на наявність фактів, які б давали підставу позивачу вимагати дострокового повернення отриманих кредитних коштів, є безпідставні, так як відповідно до Розрахунку суми позову про стягнення заборгованості станом на 02.02.2017 року, який долучений до позовної заяви (т.1 а.с. 8-12), Розрахунку суми позову про стягнення заборгованості, який долучений до заяви про уточнення позовних вимог від 13.03.2018 року (т.2 а.с. 25-29), заяви про уточнення позовних вимог вбачається відсутність у Позичальника простроченої заборгованості в період з лютого по травень 2015 року включно.

Дана обставина також підтверджується й виданою позивачем довідкою №190-46859/17 від 29.12.2017 року (т.1 а.с. 74) в якій ПАТ «Кредобанк» зазначає про відсутність фактів невиконання Позичальником за Кредитним договором зобов`язань (повне або часткове) та відсутність днів прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів за кредитом.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Кредобанк залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 лютого 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2019 року.

Головуючий -

Судді -