УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/9485/15-ц

Провадження № 6/638/74/19

15.05.2019 р. Дзержинський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Подус Г.С.,

за участю секретаря Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №638/9485/15-ц за поданням державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області звернувся до суду з поданням, у якому просить звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка не зареєстрована у встановленому законом порядку.

В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні державного виконавця перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №638/9485/15-ц від 21.03.2016 року про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника та здійснення примусового виконання виконавчого документа направлені запити, однак виконати рішення суду немає можливості, у боржника відсутні рухоме майно, грошові кошти на банківських рахунках. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржнику ОСОБА_1 належить на праві власності 1/8 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; також йому належить 1/4 частка квартири за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.07.2015 року по справі №638/8484/15-ц.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, подання просив задовольнити.

Згідно з ч. 11 ст. 440 ЦПК України подання державного виконавця, приватного виконавця суд розглядає без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні державного виконавця перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №638/9485/15-ц від 21.03.2016 року про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника та здійснення примусового виконання виконавчого документа направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, Департаменту реєстрації Харківської міської ради.

Відповідно до наданих відповідей установ, до яких вчинялися запити та направлялися вимоги про надання інформації, встановлено, що у боржника відсутні джерела доходу та рахунки у банківських установах; пенсію не отримує.

Таким чином, боржнику ОСОБА_1 належить на праві власності 1/8 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; також йому належить 1/4 частка квартири за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.07.2015 року по справі №638/8484/15-ц.

Таким чином, державний виконавець вживає всіх можливих заходів для виконання рішення, однак такі заходи, з огляду на обставини, викладені в поданні, не призводять до належного виконання рішення суду. Водночас боржник рішення суду добровільно не виконує. З огляду на вказані обставини, з метою виконання рішення суду, необхідно звернути стягнення на нерухоме майно боржника.

Відповідно до вимоги ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон від 02.06.2016 №1404-VIII) сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, і таким чином існує можливість звернути стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване житло.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Згідно із ч.5 ст.19 Закону від 02.06.2016 №1404-VIII боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Водночас, боржником не виконано своїх обов`язків як сторони виконавчого провадження: жодного разу боржник до приватного виконавця не з`являвся, будь-яких усних чи письмових пояснень відносно невиконання рішення суду не надав, декларацію про доходи та майно приватному виконавцю не направив, до житла виконавця не допустив.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 18 Закону від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. виконавець, зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.50 Закону від 02.06.2016 №1404-VIII звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Відповідно до ч.4 ст.50 Закону від 02.06.2016 №1404-VIII у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

В рішенні ЄСПЛ у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року визначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

На підставі викладеного, подання приватного виконавця підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76-81, 260,261, 440 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка незареєстрована у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий