Справа № 130/2396/18
Провадження № 22-ц/801/1117/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сенько Л. Ю.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 рокуСправа № 130/2396/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Огородник В.О.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №130/2396/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності користуванні жилим приміщенням шляхом знесення самовільної прибудови до квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року, яке ухвалене суддею Сенько Л.Ю. в приміщенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, о 09 год 54 хв, повний текст складено 08 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом знесення самовільної прибудови до квартири, мотивуючи його тим, що 21 травня 2007 року він придбав у власність на першому поверсі квартиру АДРЕСА_1 . Його сусідами, поверхом вище над його квартирою, тобто на другому поверсі виявились подружжя ОСОБА_4 : ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , співвласники квартири НОМЕР_1 . При купівлі квартири НОМЕР_2 він придбав прибудову до неї, яка була узаконена. Скориставшись його відсутністю ОСОБА_5 демонтував односкатний дах з металочерепиці висотою 1,2 м з однієї сторони, з іншої сторони 40 см, ринви по периметру та забрав утеплювач скловату і церезіт над його прибудовою, без будь - яких дозволів, погоджень, здійснив прибудову до своєї квартир на другому поверсі, прибудувавши на його прибудові.

Так як вказане будівництво проводилось без будь - яких проектів, розрахунків, то через певний час його прибудова почала руйнуватись, що загрожувало та загрожує повному аварійному руйнуванню його житла. 21 січня 2013 року він звернувся до Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Вінницькій області, працівниками якої 21 лютого 2013 року встановлено, що самовільний забудовник ОСОБА_5 всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та ст.29 Закону України «Про планування і забудови територій» відповідно без проектної документації та дозвільних документів здійснив вказану прибудову. Крім того, перевіркою встановлено, істотні порушення будівельних норм і правил, що призвело до утворення значних тріщин стін його житла, шириною розкритті 1-3 см. Винесений припис №24 від 21 лютого 2013 року ОСОБА_5 проігнорував і на нього 18 березня 2014 року накладено штраф.

03 листопада 2014 року Жмеринський міськрайонний суд по справі №130/2145/14 виніс рішення про знесення за рахунок ОСОБА_5 прибудови до квартири НОМЕР_1 , що розташована над прибудовою АДРЕСА_1 .

18 грудня 2014 року ним отримано виконавчий лист та подано до виконавчої служби, де 21 січня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46100473.

ІНФОРМАЦІЯ_2 боржник ОСОБА_5 помер і 05 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення провадження в зв`язку зі смертю боржника. В зв`язку зі смертю ОСОБА_5 він змушений звернутися до співвласника вказаного майна - дружини померлого та особи яка відповідно до вимог статті 1268 ЦК України є такою що прийняла спадщину після ОСОБА_5 , так як проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї. Відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги на спадкування за законом і крім неї більше ніхто не прийняв спадщину. На даний час він як власник квартири АДРЕСА_1 не має можливості використовувати своє житло за призначенням, так як квартира під загрозою повної руйнації та створює реальну загрозу його життю. Відповідач яка вступила у спадок своєю бездіяльністю безпідставно та незаконно перешкоджає йому у здійсненні права власності, в тому числі користуванні, розпорядженням вказаним житловим приміщення.

З урахуванням збільшених позовних вимог позивач просив зобов`язати знести за рахунок ОСОБА_3 прибудови до квартири НОМЕР_1 що розташована над прибудовою до квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_3 відновити над його прибудовою до квартири АДРЕСА_1 дах з дерев`яною обришоткою, покрити металочерепицею, зробити односкатне перекриття висотою 1,2 м з однієї сторони, з іншої сторони 40 см, ринви по периметру, утеплити скловатою та церезітом; стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року є незаконним, ухвалене з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обраний спосіб захисту в частині позовних вимог про знесення за рахунок ОСОБА_3 прибудови до квартири НОМЕР_1 , що розташована над прибудовою до квартири позивача, не відповідає змісту порушеного права. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_3 відновити прибудову, то позивачем не надано жодних доказів первинного вигляду перекриття та якості прибудови.

Колегія суддів, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії договору купівлі - продажу від 21 травня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Драчевською Л.О., ОСОБА_6 передала у власність (продала), а ОСОБА_1 набув у власність (купив) квартиру під номером АДРЕСА_1 (а.с.12-13). Згідно копії реєстраційного посвідчення зазначена квартира зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с.15), що також підтверджується технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.110-112).

Відповідно до заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року (справа №130/2145/14-ц) за позовом Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Вінницькій області до ОСОБА_5 про знесення самочинного об`єкта будівництва, вирішено знести за рахунок ОСОБА_5 прибудови до квартири НОМЕР_1 , що розташована над прибудовою до квартири АДРЕСА_1 . (а.с.8-9). 18 грудня 2014 року видано виконавчий лист (а.с.10).

Згідно постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції Гетьманської В.В. від 21 січня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №130/2145/14-ц виданого 18 грудня 2014 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької обл. (а.с.11).

09 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до в.о. Жмеринського міського голови Світлака Ю . С. з заявою про проведення перевірки за адресою: квартира АДРЕСА_1 , просив надати (підтвердити) висновок про істотні порушення будівельних норм і правил власниками квартири АДРЕСА_2 ., що призвело до утворення значних тріщин стін його житла, загрозу на довгий час повної руйнації його квартири АДРЕСА_1 . (а.с.99).

Секретарем міської ради Ю. Світлаком надано відповідь ОСОБА_1 з якої вбачається, що посадовими особами виконавчого комітету Жмеринської міської ради 23 січня 2019 року було здійснено комісійний огляд житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , відповідно до договору купівлі- продажу. За результатами візуального огляду було визначено, що обставини, викладені у заяві ОСОБА_1 відповідають дійсності - в тілі стелі всередині приміщення існує наявна наскрізна тріщина, що також візуально оглядається по зовнішнім стінам (а.с.102).

09 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до директора Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області з заявою про проведення перевірки за адресою: квартира АДРЕСА_1, просив надати (підтвердити) висновок про істотні порушення будівельних норм і правил власниками квартири АДРЕСА_2 ., що призвело до утворення значних тріщин стін його житла, загрозу на довгий час повної руйнації його квартири АДРЕСА_1 . (а.с.113).

Заступником директора Департаменту - начальником відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Л. Павлюк, надано відповідь ОСОБА_1 , з якої встановлено, що на підставі звернення ОСОБА_1 від 21 січня 2013 року Інспекцією Державного архітектурно - будівельного контролю у Вінницькій області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_5 під час будівництва прибудови до квартири НОМЕР_1 над прибудовою до квартири АДРЕСА_1 . За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_5 проведені роботи з будівництва прибудови до власної квартири без розробленої та затвердженої у встановленому порядку проектної документації та без довільних документів. За фактом вчинення правопорушення було складено акт перевірки №98-ПП від 21 березня 2013 року та винесено припис №24 від 21 лютого 2013 року, який ОСОБА_5 не було виконано, про що складено акт №195-Пп від 04 березня 2014 року, винесено постанову про накладення штрафу. 10 липня 2014 року Інспекцією було подано позов про знесення за рахунок ОСОБА_5 прибудови до квартири НОМЕР_1 , що розташована над прибудовою до квартири АДРЕСА_1, який задоволено, а тому Департаментом було надіслано виконавчий лист до Жмеринського відділу ДВС для примусового виконання рішення суду. Повідомлено, що проведення повторної позапланової перевірки об`єкта містобудування за вищевказаною адресою неможливе, оскільки Департаментом було вжито всіх передбачених законодавством заходів державного архітектурно - будівельного контролю відносно об`єкта будівництва, зазначеного у зверненні (а.с.115).

Відповідно до відомостей про реєстрацію місця проживання, відділ реєстрації Жмеринської міської ради повідомив, що згідно картотеки з питань реєстрації фізичних осіб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була знята з місця реєстрації 08 грудня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.83).

Згідно копії актового запису про смерть №137 від 07 квітня 2016 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.132).

Жмеринська міська державна нотаріальна контора Вінницької області повідомила про відсутність спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с.133).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Дружина ОСОБА_5 - відповідач ОСОБА_3 , як спадкоємець набула не тільки всі права, а і обов`язки спадкодавця, в тому числі по зобов`язанню виконання рішення суду.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14.

Згідно пункту 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Обґрунтованим є висновок суду про те, що за умови відсутності доказів щодо можливості здійснення такої перебудови, вимоги позивача про знесення самочинної прибудови задоволенню не підлягають.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його прав самочинною прибудовою відповідачем ОСОБА_3 і те що вона відмовляються провести перебудови, як це передбачено частиною сьомою статті 376 ЦК України.

Також в матеріалах справи відсутні акти, приписи відносно відповідача ОСОБА_3 з вимогою про приведення самочинно збудованого об`єкта у відповідності до чинного законодавства, а також постанови про притягнення відповідача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за фактом вчинення правопорушення згідно ст.188-42 КУпАП (невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду).

Згідно ч.1, 2 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 є заінтересованою особою і може подати до суду заяву про заміну сторони її правонаступником у вище зазначеній цивільній справі №130/2145/14-ц. Однак, позивач ОСОБА_1 звернувся з аналогічним позовом до суду про знесення прибудови до дружини ОСОБА_5 ОСОБА_3 .

Отже обраний позивачем спосіб захисту в частині позовних вимог про знесення за рахунок ОСОБА_3 прибудови до квартири НОМЕР_1 , що розташована над прибудовою до квартири АДРЕСА_1 не відповідає змісту порушеного права.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано жодних доказів первинного вигляду даху та якості прибудови до квартири АДРЕСА_1

Відповідно до ст.ст.76,77,78 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам позивача і зібраним у справі доказам. Отже рішення суду першої інстанції є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 травня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Войтко Ю.Б.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.