ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 759/12173/15-ц

провадження № 61-28971св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану його представником Сидоренко Наталією Миколаївною , на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року, постановлену у складі судді Зайця Т. О., та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Волошиної В. М., Слюсар Т. А., Панченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю.

В обґрунтування позову зазначило, що позичальник ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором № 2615/0907/88-043 від 11 вересня 2007 року, укладеним з ВАТ «Сведбанк», і має заборгованість у загальному розмірі 1 648 431,56 гривень.

ПАТ «Дельта Банк» відповідно до укладеного з ВАТ «Сведбанк» договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року набуло прав кредитора за укладеними з відповідачем договором кредиту і договорами забезпечення до нього, зокрема за іпотечним договором № 2615/0907/88-043-Z-43 від 11 вересня 2007 року.

Оскільки ОСОБА_1 у добровільному порядку заборгованість не сплачує, ПАТ «Дельта Банк» просить у рахунок погашення боргу у розмірі 1 648 431,56 гривень звернути стягнення на передану ним в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи позивач двічі поспіль не з`явився в судове засідання і заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи, підстав для залишення позову без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У жовтні 2017 року ПАТ «Дельта Банк», діючи через свого представника Сидоренко Н. М ., звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року і ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що у зв`язку з початком процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. з 3 березня 2015 року скасовано усі довіреності на представництво інтересів банку, у зв`язку з чим представник позивача не з`явився в судове засідання.

Вважає, що, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з яким помилково погодився й апеляційний суд, порушив право ПАТ «Дельта Банк» на судовий захист.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 липня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотекишляхом передачі у власність іпотекодержателю.

Ухвалою від 7 квітня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва відкрив провадження у справі і призначив її до судового розгляду на 17 травня 2016 року.

З повідомлення про вручення поштового відправлення суди попередніх інстанцій встановили, що про призначення справи до розгляду на 17 травня 2016 року позивач повідомлений завчасно шляхом направлення судової повістки на зазначену ним адресу для листування, яку отримано 27 квітня 2016 року.

Також судами встановлено, що про наступне судове засідання, призначене на 7 червня 2016 року, позивач повідомлений завчасно шляхом направлення судової повістки, яку отримано 23 травня 2016 року.

У судові засідання 17 травня 2016 року і 7 червня 2016 року представник ПАТ «Дельта Банк» не з`явився; заяви про розгляд справи за відсутності представника банком не подано.

Частиною третьою статті 169 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, встановлювалося, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки представник ПАТ «Дельта Банк» двічі поспіль не з`явився у судове засідання і заяви про розгляд справи за відсутності представника банк не подав, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно залишив позов без розгляду з підстав, передбачених частиною третьою статті 169, пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції.

Касаційний суд відхиляє доводи заявника про те, що неявка представника в судове засідання зумовлена скасуванням уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадировим В. В. з 3 березня 2015 року всіх довіреностей на представництво інтересів банку, оскільки поважних причин неможливості видачі уповноваженою особою Фонду довіреності на представництво інтересів банку після відкриття провадження у цій справі у 2016 році заявником не зазначено.

Крім того, відповідно до статті 158 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, позивач мав право заявити клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника, тому доводи касаційної скарги у цій частині є безпідставними.

Помилковим є посилання ПАТ «Дельта Банк» на те, що, залишаючи позов без розгляду, суд обмежив його у доступі до правосуддя і обмежив право на судовий захист, оскільки після усунення умов, що стали підставою для залишення заяви без розгляду, особа має право звернутися до суду повторно (стаття 257 ЦПК України).

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень, оскільки суди першої і апеляційної інстанцій постановили ухвали з додержанням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвал судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану його представником Сидоренко Наталією Миколаївною , залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук