Провадження №.6/522/587/19
УХВАЛА

04 червня 2019 року

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гнатенко Анни Вікторівни про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23.01.2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору задоволено.

29.03.2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Гнатенко А.В. звернулася до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій зазначила, що на виконанні Першого Приморського відділу ДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження №51837146, боржником за яким є ОСОБА_1 . Стягувачем по виконавчому листу №1522/24766/12 є Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк». 20.11.2017 року ПАТ «Марфін Банк» відступив право вимоги за кредитним договором №00063R15 від 30.07.2008 року, Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп». 20.11.2017 року ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» відповідно до договору відступлення права вимоги відступило права вимоги ОСОБА_2 . Заявник вважає, що на теперішній час боржник не має зобов`язань перед ПАТ «Марфін Банк», а ПАТ «Марфін Банк» в свою чергу втратив право вимоги до боржника у зв`язку з відступленням права вимоги третім особам, у зв`язку з чим звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 19.04.2019 року заяву залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків. 26.04.2019 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_4 надано суду заяву, якою усунуто недоліки встановлені ухвалою суду від 19.04.2019 року.

07.05.2019 року та 08.05.2019 року суддя перебувала у відпустці, 10.05.2019 року та 11.05.2019 року суддя перебувала у відрядженні.

Ухвалою суду 13.05.2019 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гнатенко Анни Вікторівни про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню прийнято до провадження та призначено судове засідання на 29.05.2019 року.

У судове засідання призначене на 29.05.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, представник заявника адвокат Гнатенко А.В. надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю.

Представник ПАТ «Марфін Банк» у судове засідання не з`явився, 29.05.2019 року на адресу суду надійшов лист, в якому зазначено, що ПАТ «Марфін Банк» не є кредитором за зобов`язаннями Аббасова Т.Е.огли, що випливають з кредитного договору №00063R15 від 30.07.2008 року, у зв`язку з тим, що відповідно до договору про відступлення права вимоги б/н від 20.11.2017 року відступило всі свої права та зобов`язання за зазначеним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

29.05.2019 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій остання заяву ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі. Також в заяві зазначила, що їй відомі наслідки заміни сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання з розгляду питання про заміну позивача (стягувача) не перешкоджає розгляду цього питання.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 04.06.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заяви про заміну стягувача, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23.01.2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» суму заборгованості за Кредитним договором №00063R15 від 30.07.2008 року, загальна сума якої становить 1 035 072 (один мільйон тридцять п`ять тисяч сімдесят дві) гривні 54 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) гривень.

18.09.2013 року представник ПАТ «Марфін Банк» звернувся до суду з заявою про видачу копії рішення суду та виконавчого листа.

24.09.2013 року Приморським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист по зазначеній справі, який в подальшому було передано на виконання до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та відкрито виконавче провадження №51837146, за яким боржником є Аббасов ОСОБА_5 .

Станом на момент звернення до суду з зазначеною заявою, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Також з матеріалів справи вбачається, що 20.11.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» перейшли права вимоги за Кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення, в тому числі за Договором кредиту №00063R15 від 30.07.2008 року, укладеного між ПАТ «Марфін Банк» та боржником ОСОБА_1 .

У свою чергу 20.11.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» уклала з ОСОБА_2 Договір відступлення права вимоги №20-11/17, відповідно до умов якого, до Брейтбарт перейшли права вимоги за Кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення, в тому числі за Договором кредиту №00063R15 від 30.07.2008 року, укладеного між ПАТ «Марфін Банк» та боржником ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч.2 ст.442 ЦПК України, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Згідно зі ст.ст.514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст.55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Вказана позиція повністю узгоджена з постановою Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, провадження № 14-222цс18.

Крім того суд вважає, що з заявою про заміну сторони виконавчого провадження звернувся неналежний заявник, у зв`язку з тим, що відповідно до Договору відступлення права вимоги №20-11/17 від 20.11.2017 року, права вимоги перейшли до фізичної особи ОСОБА_2 , та саме вона, як заінтересована особа, мала право звернутися до суду з зазначеною заявою.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що подано неналежною особою.

Щодо вимог заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Статтрею 129-1 Конституції встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст..18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як встановлено судом, на виконанні Першого Приморського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження №51837146 з виконання виконавчого листа №1522/24766//12 виданого Приморським районним судом м.Одеси на підставі рішення суду від 23.01.2013 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 1 035 072,54 грн.

Згідно ч.1, 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Даний перелік підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є вичерпний та розширенню не підлягає.

До того ж, як роз`яснено у Інформаційному листі підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Таким чином, існує виконавче провадження, борг за яким ОСОБА_1 непогашений.

Посилання заявника, та той факт, що обов`язок боржника у виконавчому провадженні перед стягувачем ПАТ «Марфін Банк» є припиненим з часу укладення 20.11.2017 року договору про відступлення банком права вимоги ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп`судом не приймається до уваги, у зв`язку з тим, що відстуні докази щодо погашення боргу.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст.77-80 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Таким чином, заявником не надано суду доказів щодо відсутності у нього обов`язків щодо виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено наявність обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в розумінні положень ст.432 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гнатенко А.В. про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

Керуючись ст.ст. 442, 509, 521, 514,516 ЦК України, ст.ст.4, 12, 44,49,76-81, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 260, 261, 263, 268, 353-354, 432, 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гнатенко Анни Вікторівни про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду виготовлено 04 червня 2019 року.

Суддя Л.В.Домусчі