Справа № 473/1564/19
"22" травня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 .,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням
в квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 9 серпня 2014 року і 19 вересня 2014 року в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ображала її грубими словами, а після зауваження позивача припинити її принижувати, взяла біля своєї хати цеглу і підбігла до позивача і вдарила каменем в переносицю, а потім цеглою вдарила в ліву тім`яну область голови. Потім стала умисно наносити багаточисленні удари кулаками у груди позивача, в обличчя, нанесла ногами багато ударів по її лівій і правій нозі. В результаті чого онук завіз позивача в приймальне відділення Вознесенської ЦРЛ де їй хірургом були накладені шви, встановлений дренаж і перев`язка. Позивачка змушена була щодня ходити до лікарні, з 09.08.2014 року по 17.08.2014 рік перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом забійна рана лівої тім`яної ділянки голови, садна обличчя.
Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні злочину відносно позивача, передбаченого ч.2 ст.125 КК України відповідно до подій, які відбулися 09.08.2014 року.

Відповідачем було визнано вину в нанесенні позивачу тілесних ушкоджень 19 вересня 2014 року, оскільки власноручно підписала письмові пояснення надані слідчому. Вказаними злочинними діями ОСОБА_3 позивачу заподіяно матеріальну шкоду, яка складається з оплатою придбаних медикаментів на суму 11476 грн. згідно доданих аптечних чеків.

Вказаними злочинними діями ОСОБА_3 позивачу нанесено моральну шкоду, яку позивач оцінює в 50 000 грн., мотивуючи тим, що вона відчуває фізичний біль, втратила багато крові, отримала нервове потрясіння, постійно відчуває сильну головну біль і головокружіння і по теперішній час і вимушена приймати ліки, погіршився зір, мучить безсоння, порушений волосяний покрів і виник болючий великий рубець, який кожен раз завдає болю при митті і розчісуванні волосся, відчуває постійний біль в колінах обох ніг і не може самостійно ходити без ціпка, втратила нормальні життєві зв`язки і порушення здоров`я потребує додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі викладеного позивач просила позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 11.04.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила.

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 09.08.2014 року близько 12 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла сварка, під час якої остання умисно нанесла декілька ударів руками по різним частинам тіла ОСОБА_1 , тим самим заподіяла тілесні ушкодження у вигляді саден на нижній повіці правого ока, спинці носу, передній поверхні лівої вушної раковини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи реалізовувати умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ОСОБА_3 каменем нанесла удар потерпілій по лівій тім`яній області голови, чим заподіяла тій тілесне ушкодження у вигляді забійної рани лівої тім`яної області голови, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (вирок Вознесенського міськрайонного суду від 30.10.2014 року).

Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 30.10.2014 року вирішено питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, а саме заявлені позовні вимоги було задоволено частково стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 283,16 грн.та моральну шкоду в сумі 1 500 грн. Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 25.12.2014 року вирок Вознесенського міськрайонного суду від 30.10.2014 року в частині вирішення питання стосовно цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином залишено без змін. Вирок вступив в законну силу.

Також встановлено судом, що ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що: «19.09.2014 року близько 18 год. 30 хв. у АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у зв`язку з неприязненими стосунками виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці, навпроти вищевказаного будинку, з метою спричинення потерпілій ОСОБА_1 умисних тілесних ушкоджень, взяла з землі каміння і кинула у ОСОБА_1 та попала їй у ліву ногу. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_1 тілесні ушкодження у виді садна в ділянці лівого колінного суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень». (вирок Вознесенського міськрайонного суду від 04.10.2017 року).

Вироком Вознесенського міськрайонного судувід 04.10.2017 року обвинувачену ОСОБА_3 за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст.125 КК України було визнано невинуватою на підставі п.2 ч. ст..373 КПК України було виправдано через недоведеність вчинення нею кримінального правопорушення, за яким було пред`явлено обвинувачення. На підставі ч.3 ст.129 КПК України у зв`язку із виправданням ОСОБА_3 , через недоведеність вчинення нею кримінального правопорушення залишено без розгляду цивільний позов ОСОБА_1 .. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19.06.2018 року вирок Вознесенського міськрайонного суду від 04.10.2017 року залишено без змін. Вирок вступив в законну силу.

До вказаних висновків суд дійшов у зв`язку з тим, що доказів, які б підтвердили вину обвинуваченої ОСОБА_3 суду надано не було. У зв`язку з чим і не було задоволено цивільний позов ОСОБА_1

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи позов про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України, в силу яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивної цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обов`язковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві.

Позивачем всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України не доведений факт завдання їй шкоди кримінальним правопорушенням, не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги.

Суд вважає, що позивачем та її представником не доведено у судовому засіданні протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними та шкодою, що була спричинена позивачу .

Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, тому у його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1-18, 141, 142, 209-245, 259, 264, 265, 268, 280-282, 354, 355, ЦПК України,суд

ухвалив

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27 травня 2019 року.

Суддя М.М. Ротар