Провадження № 2/761/1952/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Юзькової О.Л.

при секретарі Горюк В.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки про зареєстрованих осіб, виданої ШРДА від 07.06.2018 р. № 109-109/ОПП/К-2861, в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані громадяни: ОСОБА_3 (батько) зареєстрований з 02.04.1981 року, ОСОБА_4 (мати) зареєстрована з 02.04.1981 року, ОСОБА_5 (син) зареєстрований з 11.06.2010 року та ОСОБА_2 (невістка) з 03.02.1995 року. Однак, ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 понад один рік, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає і квартирою не цікавиться. Перешкод у користуванні квартирою члени сім`ї відповідачу. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Міжгірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 19.06.2008 року, актовий запис № 49. Оскільки відповідач без поважних причин не проживає за адресою реєстрації понад один рік, не бере участі в утриманні майна, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду та просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 02 листопада 2018 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленою належним чином, відзив на позов не подала, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.04.2018 р. укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тумайкіною М.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 464.

У спірній квартирі зареєстровані станом на 07.06.2018 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою № 109-109/ОПП/К-2861 виданою Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією.

Як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Міжгірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції у Закарпатській області від 19 червня 2008 року, актовий запис № 49 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано.

Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище ОСОБА_2 - ОСОБА_2 , викладене підтверджується вищезазначеним свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як зазначає позивач, ОСОБА_2 тривалий час не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , а є тільки зареєстрованою, що перешкоджає позивачу належним чином користуватись та розпоряджатись даною квартирою.

Окрім того, відповідач не несе витрати по сплаті житлово-комунальних послуг, чим завдає позивачу труднощі.

Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про те, що відповідач приймає участь у сплаті комунальних та інших послуг на утримання квартири отримано не було.

Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що факт реєстрації відповідача порушує права позивача, як власника квартири, оскільки це створює відповідні перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні власником своїм майном, суд вважає за можливе задовольнити позов про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265, 280-283, 287 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 317,319, 321, 391 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 травня 2019 року

Суддя: