КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №760/18609/17

30 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Усатової І.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбер» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 17 лютого 2017 року в м. Києві, на Жулянському мосту, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом «Indox», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керування ОСОБА_2 . Володільцем на момент дорожньо-транспортної пригоди вказаного транспортного засобу є ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс».

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5447018.

У зв`язку з вищевказаною подією, 20 лютого 2017 року він звернувся із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ТДВ «СК «КРЕДО» та надав документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з його боку був виконаний обов`язок надати представнику ТДВ «СК «КРЕДО» транспортний засіб для проведення оцінки шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Seat», д реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП від 17 лютого 2017 року. Одночасно з експертом ТДВ «СК «КРЕДО» оцінку шкоди на його замовлення проводив експерт ТОВ «Українська експертна компанія». За результатами оцінки було складено звіт № 2-17 від 28 лютого 2017 року.

Посилався на те, що ТДВ «СК «КРЕДО» було проігноровано його прохання надати копію акту експертизи, на підставі якої було визначено розмір страхового відшкодування у зв`язку з завданням шкоди транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим було порушено вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Лише 31 травня 2017 року йому було виплачено страховою компанією суму страхового відшкодування у розмірі 40810,80 грн.

Вказана сума була виплачена без жодного погодження з ним та повідомлення йому порядку розрахунку розміру виплати страхового відшкодування.

Крім того, вказане страхове відшкодування було виплачено йому страховиком ТДВ «СК «КРЕДО» з простроченням.

Зазначив, що не погоджується з виплатою страхового відшкодування в такому розмірі, оскільки виплачена сума страхового відшкодування є вдвічі нижчою від розміру вартості матеріального збитку, завданого йому як власнику транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначеного згідно звіту № 2-17 від 28 лютого 2017 року.

З урахуванням наведеного просив суд: стягнути з ТДВ СК «Кредо» на його користь 52551,41 грн. страхового відшкодування, 880 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу, 3915,86 грн. пені за прострочення регламентної виплати, 748,63 грн. інфляційних витрат та 470 грн. 3% річних за користування коштами, а всього стягнути 58565,59 грн. та витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбер» про відшкодування шкоди.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 52 051, 41 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 880, 00 грн., пеню за прострочення регламентної виплати у розмірі 3 915, 86 грн., інфляційні витрати у розмірі 748, 63 грн., 3% річних у розмірі 470 грн., а всього 58 565, 59 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 17 квітня 2019 року генеральний директор Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» Кривцун Віктор Віталійович направив апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року, та ухвалити нове судове рішення, про відмову у задоволенні позову до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано обставини справи, рішення суду є незаконним, необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що дії відповідача при визначенні розміру страхового відшкодування були правомірними та відповідають вимогам ст.ст.30.1, 30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки транспортний засіб є фізично знищеним. Позивачу відшкодовано завдану майнову шкоду в повному обсязі.

Зауважував, що суд стягнув з відповідача 880 грн., витрачених позивачем на евакуацію транспортного засобу по двом квитанціям, при цьому вартість евакуації з місця дорожньо-транспортної пригоди склала 500 грн., які відшкодовані позивачу, а відшкодування страховиком інших витрат на подальші пересування транспортного засобу чинним законодавством не передбачена. Таким чином, судом фактично стягнуто з відповідача 1380 грн. витрат на евакуацію, оскільки не звернуто увагу на те, що в суму страхової виплати 40810,80 грн., які були сплачені позивачу, вже були враховані 500 грн., тобто зазначені 500 грн. були повторно стягнуті з відповідача.

Вважав, що посилання суду першої інстанції на Рецензію на Звіт №117384/03/17 є неправомірним, оскільки Фонд державного майна не є судовим органом та не має повноважень на спростування висновків Звітів чи Аварійних сертифікатів, отже рецензія є неналежним доказом. За наведених обставин, суд не мав права відхиляти Звіт №117384/03/17 від 06.03.2017 року та Аварійний сертифікат №444/17-5/1 від 26.05.2017 року, які невизнані нечинними чи недійсними у встановленому порядку.

Крім того, при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки для з`ясування дійсного розміру страхового відшкодування суд був зобов`язаний призначити експертизу по Звіту №117384/03/17 від 06.03.2017 року, Аварійному сертифікату №444/17-5/1 від 26.05.2017 року та Звіту №2-17 від 28.02.2017 року, проте не зробив цього.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Поліщук Лідія Іванівна просила залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що рецензія виконана за поданням Фонду державного майна України, як державного органу до повноважень якого входить, зокрема, контроль за виконанням суб`єктами оціночної діяльності та оцінювачами вимог законодавства у сфері оцінки майна, є такою, що повною мірою відображає всі реальні порушення нормативно-правових актів, що були допущені оцінювачем при складенні Звіту №117384/0317 від 06.03.2017 року. У свою чергу, аварійний сертифікат від 26.05.2017 року №444/17-5/1, на підставі якого ТДВ «СК «Кредо» здійснювало розрахунок страхового відшкодування взагалі не є, ні актом, ні звітом про оцінку майна. Крім того, подане до апеляційної скарги клопотання відповідача про призначення апеляційним судом судової автотоварознавчої експертизи у даній справі є необґрунтованим, оскільки в суді першої інстанції таке клопотання представником відповідача не заявлялося.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Поліщук Лідія Іванівна заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», представники третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбер», третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 лютого 2017 року в м. Києві, на Жулянському мосту, трапилась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «Indox», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керування ОСОБА_2 .

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у ТДВ «СК «КРЕДО» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5447018.

20 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до ТДВ «СК «КРЕДО» та надав документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також позивачем було надано представнику ТДВ «СК «КРЕДО» транспортний засіб для проведення оцінки шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Seat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження його автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 лютого 2017 року.

Одночасно з експертом ТДВ «СК «КРЕДО» оцінку шкоди проводив на замовлення позивача експерт ТОВ «Українська експертна компанія». За результатами оцінки було складено звіт № 2-17 від 28 лютого 2017 року.

23 березня 2017 року представник позивача звертався до відповідача із заявою про видачу звіту про вартість матеріального збитку власнику пошкодженого транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також було подано заяву відповідачу, в якій представник позивача просив долучити до матеріалів страхової справи документи про оплату за послуги по транспортуванню транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 з місця дорожньо-транспортної пригоди та для надання на огляд пошкодженого транспортного засобу у розмірі 1380,00 грн.

Згідно Звіту №117384/03/17 від 06 березня 2017 року про оцінку колісного транспортного засобу, складеного СОД ФОП ОСОБА_3 на замовлення ТДВ СК «Кредо», вартість транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 152829,66 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 208239,98 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу - 88819,44 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали - 77409,28 грн., вартість матеріального збитку завданого власникові КТЗ - 152829,66 грн. (а.с.179-185)

Також з Аварійного сертифікату №444/17-5/1 від 26.05.2017 року, складеного ФОП ОСОБА_3 на замовлення ТДВ СК «Кредо» слідує, що вартість деталей ДВС, КПП автомобіля «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та витрат на демонтаж складає 112 518,86 грн. (а.с.204-214)

31 травня 2017 року позивачу було виплачено 40810, 80 грн. (40310,80 грн. - страхове відшкодування + 500 грн. - витрати по оплаті послуг евакуатора, що підтверджується платіжним дорученням №6918 від 31.05.2017 року та страховим актом. (а.с.220,223)

Виплата страхового відшкодування в розмірі 40810,80 грн. проводилася за розрахунком 152829,66 грн. - 112518,86 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом до ТДВ СК «Кредо», ОСОБА_1 посилався на те, що страхове відшкодування в розмірі 40 810,80 грн. було виплачене йому відповідачем без жодного погодження і повідомлення стосовно порядку розрахунку розміру виплати страхового відшкодування. Виплачена сума страхового відшкодування є вдвічі нижчою від розміру вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначеного згідно звіту № 2-17 від 28 лютого 2017 року. Крім того, страхове відшкодування було виплачено ТДВ «СК «КРЕДО» з простроченням. У зв`язку з наведеним просив суд стягнути з ТДВ СК «Кредо» на його користь 52551,41 грн. страхового відшкодування, 880 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу, 3915,86 грн. пені за прострочення регламентної виплати, 748,63 грн. інфляційних витрат та 470 грн. 3% річних за користування коштами, а всього стягнути 58565,59 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, стягуючи з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 52 051, 41 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 880, 00 грн., пеню за прострочення регламентної виплати у розмірі 3 915, 86 грн., інфляційні витрати у розмірі 748, 63 грн., 3% річних у розмірі 470 грн., а всього 58 565, 59 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального та процесуального права, з наступних підстав.

Як зазначалося вище, 20 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до ТДВ «СК «КРЕДО».

При цьому, дослідженими доказами підтверджується та сторонами не заперечується, що належний позивачу транспортний засіб «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження під час ДТП, є фізично знищеним.

Відповідно до ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

31 травня 2017 року позивачу було виплачено відповідачем 40810, 80 грн. (40310,80 грн. - страхове відшкодування + 500 грн. - витрати на евакуатор, що підтверджується платіжним дорученням №6918 від 31.05.2017 року та страховим актом. (а.с.220,223)

Також 26.06.2017 року позивачу виплачену пеню в розмірі 126,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7244 від 26.06.2017 року та страховим актом. (а.с.221-222,224)

Згідно звіту №2-17 від 28 лютого 2017 року, виконаного ТОВ «Українська експертна компанія», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 155 628 грн. (ринкова вартість автомобіля), вартість автомобіля в пошкодженому стані після ДТП складає 62 765,79 грн.(а.с.53-61)

14 червня 2017 року представник ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «КРЕДО» із претензією, в якій просив врахувати порушення з боку ТДВ СК «Кредо» та здійснити доплату страхового відшкодування згідно звіту № 2-17 від 28 лютого 2017 року, виконаного ТОВ «Українська експертна компанія».

Листом № 10-58-16734 від 30.08.2017 року Фондом державного майна України повідомлено про те, що за результатами рецензування встановлено, що Звіт про оцінку КТЗ № 117384/03/17 від 06 березня 2017 року, виконаний СОД ФОП ОСОБА_3 класифікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, як такий що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення вказаних недоліків. Також повідомлено, що оскільки аварійний сертифікат не являється звітом про оцінку майна, Фонд залишив його без розгляду. (а.с.74 т.1 а.с.27-30 т.2)

Саме вказаний звіт та аварійний сертифікат були покладені відповідачем в основу розрахунку страхового відшкодування, яке було виплачено поривачу.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до частин 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Оцінивши, надані стороною відповідача докази, а саме Звіт № 117384/0317 від 06.03.2017 року та Аварійний сертифікат № 444/17-5/1 від 26.05.2017 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відхилення даних доказів з посиланням на Рецензію Фонду державного майна України та лист Фонду державного майна України № 10-58-16734 від 30.08.2017 року, зокрема з тих підстав, що Звіт № 117384/0317 від 06.03.2017, виконаний на замовлення відповідача містить грубі порушення законодавства з оцінки майна, що забороняє використовувати його для виплати страхового відшкодування без виправлення існуючих недоліків. Крім того, визнаючи Звіт неналежним доказом судом також підставно враховано, що СОД ФОП ОСОБА_3 було складено Звіт № 117384/0317 від 06.03.2017 року на 29 аркушах, тоді як до відзиву до суду відповідачем було надано звіт на 25 аркушах, а до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, згідно Рецензії, було надано цей же звіт на 19 аркушах.

При цьому колегія суддів також враховує й те, що копія акту огляд транспортного засобу від 23.02.2017 року, яка були додана до Звіту № 117384/0317 від 06.03.2017 року, що надавався страховою компанією до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відрізняється від копії цього ж акту огляду транспортного засобу, яка була надана ТДВ «СК «КРЕДО» до суду першої інстанції за кількістю зафіксованих пошкоджень. Зокрема, у копії акту, наданому суду, міститься п.41 з назвою деталі та описом пошкоджень " Панель - деформ. >70 %", що потребувала заміни та пофарбування, проте у акті, наданому до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, такий пункт відсутній. Також дана деталь не міститься у ремонтних калькуляціях та не врахована при визначенні вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку.

Обґрунтованим є посилання представника позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що відсутність відображення всіх пошкоджених деталей у ремонтній калькуляції вплинуло на розмір матеріального збитку та страхового відшкодування, яке було виплачене на користь ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним доказом на підтвердження заподіяної позивачу матеріальної школи внаслідок пошкодження його автомобіля та визначення розміру страхового відшкодування є наданий позивачем звіт № 2-17 від 28 лютого 2017 року, виконаний ТОВ «Українська експертна компанія», так як наданий відповідачем звіт про оцінку КТЗ № 117384/03/17 від 06 березня 2017 року, виконаний СОД ФОП ОСОБА_3 класифікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, як такий що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення вказаних недоліків. ТДВ «СК «КРЕДО» не зверталося до експерта з заявою про усунення недоліків вказаного звіту з урахуванням Рецензії Фонду державного майна України.

Аварійним сертифікатом № 444/17-5/1 від 26.05.2017 року встановлено вартість деталей ДВС, КПП автомобіля «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та витрат на демонтаж в розмірі 112518,86 грн., тоді як за правилами ст. 30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Вартість деталей ДВС, КПП автомобіля «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та витрат на демонтаж в розмірі 112518,86 грн. не є вартістю транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, тому Аварійний сертифікат № 444/17-5/1 від 26.05.2017 року не містить відомостей щодо предмету доказування та є неналежним доказом на підтвердження вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди.

З наведених підстав, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав права відхиляти Звіт №117384/03/17 від 06.03.2017 року та Аварійний сертифікат №444/17-5/1 від 26.05.2017 року, які невизнані нечинними чи недійсними у встановленому порядку.

Отже суд дійшов вірного висновку про те, що доводи відповідача щодо сплати страхового відшкодування в повному обсязі не відповідають дійсності та обґрунтовано визнав звіт №2-17 від 28 лютого 2017 року, виконаний ТОВ «Українська експертна компанія», належним доказом на підтвердження розміру спричиненої шкоди, який не спростований відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено норми процесуального права, оскільки для з`ясування дійсного розміру страхового відшкодування, суд був зобов`язаний призначити експертизу по Звіту №117384/03/17 від 06.03.2017 року, Аварійному сертифікату №444/17-5/1 від 26.05.2017 року та Звіту №2-17 від 28.02.2017 року, однак не зробив цього, суперечать вимогам цивільного процесуального законодавства та принципам змагальності й диспозитивності, оскільки суд не вирішує питання про призначення експертизи з власності ініціативи. Відповідного клопотання в суді першої інстанції стороною відповідача не заявлялося, тому судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права при розгляді вказаної справи по суті.

Також протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 30.05.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ТДВ «СК «КРЕДО» про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке було подано разом з апеляційною скаргою, оскільки дане клопотання в суді першої інстанції представником відповідача не заявлялося, в клопотанні не зазначено поважних причин не подання вказаного клопотання до суду першої інстанції. Відповідно до вимог ч.3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Таких доказів до вказаного клопотання представником відповідача не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі грошову суму (страхову виплату).

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 30.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як зазначалося вище, згідно зі звітом №2-17 від 28 лютого 2017 року, виконаного ТОВ «Українська експертна компанія», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 155628 грн. (ринкова вартість автомобіля), вартість автомобіля в пошкодженому стані після ДТП складає 62765,79 грн.(а.с.53-61)

Разом з тим, розраховуючи, на підставі ст. 30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування, яке мало бути сплачено відповідачем на користь позивача, суд першої інстанції здійснював цей розрахунок наступним чином: 155628 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 62756,79 грн. (вартість автомобіля після ДТП) - 40810, 80 грн. (виплачене страхове відшкодування), та дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 52051,41 грн.

При цьому судом не звернуто увагу на те, що відповідачем виплачено позивачу 40810, 80 грн., які складаються з 40310,80 грн. страхового відшкодування та 500 грн. витрат на евакуацію.

Таким чином, розмір страхового відшкодування становить 52 551,41 грн. (155628 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 62756,79 грн. (вартість автомобіля після ДТП) - 40310, 80 грн. (виплачене страхове відшкодування).

Однак, з урахуванням того, що позивачем рішення суду в цій частині не оскаржувалося, апеляційна скарга відповідача також не містить вимог про збільшення розміру стягнутого з нього страхового відшкодування, виходячи зі змісту ч.1 ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення в цій частині відсутні.

Задовольняючи вимогу про стягнення витрат на евакуацію транспортного засобу судом вірно враховано наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на оплату вартості послуг евакуатора понесено витрати в сумі 1380 грн. витрат, які підтверджуються наявними в матеріалах справи квитанціями. (а.с.88)

Сторонами не заперечується, що відповідачем відшкодовано 500 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Витрати по оплаті послуг евакуатора в розмірі 880 грн. пов`язані з переміщенням пошкодженого транспортного на огляд до відповідача і відшкодовані не були.

Як зазначалося вище, згідно ст. 30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість евакуації з місця дорожньо-транспортної пригоди склала 500 грн., які відшкодовані позивачу, а відшкодування страховиком інших витрат на подальші пересування транспортного засобу чинним законодавством не передбачена не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, зокрема, суперечать ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Враховуючи наведене суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на евакуацію транспортного засобу «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 880 грн., понесення яких підтверджується квитанцією №000631 від 23.02.2017 року на суму 380 грн. та товарним чеком від 17.02.2017 року на суму 500 грн.

Не відповідають дійсності доводи скарги про те, що судом фактично стягнуто з відповідача 1380 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу та що судом першої інстанції не враховано, що в суму страхової виплати 40810,80 грн., які були сплачені позивачу, вже були враховані 500 грн., тобто зазначені 500 грн. були повторно стягнуті судом з відповідача, так як судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по оплаті послуг евакуатора в сумі 880,00 грн., а не в сумі 1380 грн., як зазначає відповідач.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат за час прострочення виконання зобов`язання та трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, з огляду на таке.

Відповідно до п.35,6 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування,

сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як встановлено судом, 20 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ТДВ «СК «КРЕДО» про виплату страхового відшкодування.

Страхове відшкодування мало бути сплачене не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, тобто не пізніше 20 травня 2017 року.

31 травня 2017 року позивачу було виплачено страхове відшкодування не в повному обсязі в сумі 40310, 80 грн.

Також 26.06.2017 року позивачу виплачену пеню в розмірі 126,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7244 від 26.06.2017 року та страховим актом. (а.с.221-222,224)

Невиплаченим залишилось страхове відшкодування в розмірі 52 551,41 грн. Згідно розрахунку суми пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ загальна сума пені з 31.05.2017 по 15.09.2017 року (дата зазначена в позовній заяві, яка не уточнювалася) складає 3915, 86 грн.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16).

Суд виходив з того, що надані позивачем розрахунки перевірені судом та є арифметично вірними, й втрати від інфляції за період з 31.05.2017 по 15.09.2017 складають 748, 63 грн., а 3% річних за період з 31.05.2017 по 15.09.2017 року - 470,00 грн.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності обрахування судом пені та інфляційних і трьох відсотків річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: