Постанова

Іменем України

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 385/358/16-ц

провадження № 61-12961св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області, у складі судді Панасюка І. В., від 11 травня 2017 року та постанову Кропивницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Черненка В. В., Авраменко Т. М., Суровицької Л. В., від 13 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності у порядку спадкування.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , після смерті якого до складу спадкового майна входить: земельна ділянка № НОМЕР_1 , що розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, площею 2,89 га, та

2/3 частин квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5

ОСОБА_4 19 листопада 2008 року склав заповіт, за яким все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та взагалі те, на що він за законом матиме право на день смерті, заповів ОСОБА_1

Посвідчуючи вказаний заповіт від 19 листопада 2008 року, державний нотаріус Уманської міської державної нотаріальної контори допустив помилку у даті народження заповідача, вказавши, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість правильного - ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в частині місця реєстрації її батька, вказавши, що заповідач ОСОБА_4 проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , замість правильної адреси: АДРЕСА_3 .

Вважала, що зазначені помилки у заповіті від 19 листопада 2008 року

є технічними та на чинність заповіту не впливають.

Після смерті батька вона прийняла спадщину в установленому законом порядку та 24 лютого 2016 року звернулася до Гайворонської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та частину квартири, проте нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно.

Посилаючись на викладене, просила суд:

- встановити факт належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с. Покутенці Віньковецького району Хмельницької області, правовстановлюючого документу - заповіту від 19 листопада 2008 року на ім`я ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі

за № 3-4061;

- визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування

на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , вартістю 53 834 грн, після

смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, площею 2,89 га, вартістю 102 020 грн, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області

від 11 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с. Покутенці Віньковецького району Хмельницької області, правовстановлюючого документу - заповіту від 19 листопада 2008 року на ім`я ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 3-4061.

Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на

5/12 часток квартири АДРЕСА_1 , вартістю 53 834 грн, після смерті

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на

5/6 часток земельної ділянки № НОМЕР_1 , що розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, площею 2,89 га, вартістю 102 020 грн, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов та встановлюючи факт належності заповіту померлому ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив із того, що цей факт підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , копією його паспорта та свідоцтва про народження, а також показаннями ОСОБА_1 . Крім того, зі спадкового реєстру вбачається, що ОСОБА_4 здійснив розпорядження щодо свого майна шляхом укладення заповіту

від 19 листопада 2008 року, який посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницього апеляційного суду від 13 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Апеляційну скаргу

ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року в частині визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування права власності на

5/12 часток квартири АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_4 змінено. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 27 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Кропивницього апеляційного суду від 13 червня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області

від 11 травня 2017 року в частині позовних вимог про визнання за

ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 7/16 часток квартири АДРЕСА_1 та на 7/8 часток земельної ділянки № НОМЕР_1 , розміром 2,89 га, кадастровий номер :02:000:0400, що розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Приймаючи постанову від 13 червня 2019 року, апеляційний суд виходив з того, що позивач за заповітом після смерті ОСОБА_4 має право на спадщину у вигляді:

- 7/16 часток квартири, із урахуванням обов`язкової частки

ОСОБА_3 на 1/16 частку кватири;

- 7/8 часток земельного паю, із урахуванням обов`язкової частки

ОСОБА_3 на 1/8 частку земельної ділянки.

Висновки апеляційного суду обґрунтовані тим, що діючим законодавством не передбачено, право особи яка має право на обов`язкову частку у спадщині відмовитись від неї на користь третіх осіб, а тому обов`язкова частка ОСОБА_5 від якої остання відмовилася успадковується ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року та постанову Кропивницього апеляційного суду від 13 червня 2019 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування, ухваливши при цьому нове рішення, яким: визнати за

ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 4/16 часток квартири АДРЕСА_1 та 4/16 часток земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:0400, що розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, розміром 2,89 га.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року та постанову Кропивницього апеляційного суду від 13 червня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 385/358/16-ц та витребувано її матеріали з місцевого суду.

У вересні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що судами попередніх інстанцій допущено помилку при обрахуванні часток спірної квартири та земельної ділянки, які успадкувала ОСОБА_1

Судами не враховано, що спадкоємцями першої черги за законом на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 були непрацездатними, а тому мають право на обов`язкову частку у спадщині. При цьому ОСОБА_5 у встановленому законом порядку та строк відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2

Учасниками справи у встановлений судом строк відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами.

Судами встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 липня 1993 року № 185 в рівних частках були: ОСОБА_7 (дружина), ОСОБА_4 (чоловік),

ОСОБА_2 (син).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На момент смерті ОСОБА_7 разом з нею проживали: чоловік - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, однак свідоцтва про право на спадщину за законом на її частку квартирі АДРЕСА_1 не отримали.

ОСОБА_4 19 листопада 2008 року склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та взагалі те, на що він за законом матиме право на день його смерті, заповів ОСОБА_1 Заповіт посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

До складу спадкового майна ОСОБА_4 крім частки квартири, яка належала йому та частки, яка була отримана ним у спадок після смерті ОСОБА_7 входить також земельна ділянка № НОМЕР_1 розміром 2, 89 га, що розташована на території Хащуватської сільської ради.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та

ОСОБА_5 .

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Постановою Верховного Суду від 27 березня 2019 року не була скасована постанова Кропивницього апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, якою залишено без змін рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року, в частині встановлення факту належності ОСОБА_4 правовстановлюючого документу - заповіту

від 19 листопада 2008 року на ім`я ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 3-4061.

Отже, факт належності ОСОБА_4 заповіту від 19 листопада 2008 року на ім`я ОСОБА_1 вже встановлений судовими рішеннями, які набрали законної сили, та не є предметом даного касаційного перегляду.

Щодо вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відносини спадкування регулюються правилами чинного Цивільного кодексу України щодо спадщини яка відкрилась з 01 січня 2004 року, а також щодо спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином у розглядуваній справі порядок спадкування після смерті

ОСОБА_7 . врегульовано ЦК УРСР 1963 року, а після смерті ОСОБА_4 , -

ЦК України.

Згідно зі статтею 529 ЦК УРСР спадкоємцями першої черги за законом є діти, батьки та жінка (чоловік) померлого.

Згідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені особою протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений

статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги та увесь склад спадщини.

Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Апеляційний суд в постанові від 13 червня 2019 року дійшов обґрунтованого висновку про те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої увійшла 1/2 частка (що відповідає 8/16 часток) квартири АДРЕСА_1 земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:0400, що розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, розміром 2,89 га, а ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, подавши у встановлений законом строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Колегія суддів враховує, що земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:0400, що розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області площею 2,89 га, належала ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ІІІ- КР № 034367 , виданого 04 грудня 2001 року Хащуватською сільською Радою народних депутатів, відомості про скасування та/або визнання якого недійсним суду не надано.

Визначаючи розмір частки ОСОБА_1 в спірному спадковому майні, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що за відсутності заповіту право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 в рівних частках, тобто по 1/8 частці квартири та по 1/4 частці земельної ділянки мали б діти спадкодавця і спадкоємці за законом першої черги - ОСОБА_1 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на момент смерті батька були непрацездатними, а отже мали право на обов`язкову частку у спадщині.

ОСОБА_2 права на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька не має.

Сторонами не оспорювався факт прийняття ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спадщини після смерті батька.

Натомість у своїй заяві від 10 серпня 2015 року, яка посвідчена нотаріально, ОСОБА_5 відмовилась по всіх підставах від спадкування належної їй частки у спадщині після смерті ОСОБА_4 , вказавши при цьому що відмовляється на користь ОСОБА_2

Однак особистий характер права на обов`язкову частку полягає в тому, що це право належить виключно особам, зазначеним у статті 1241 ЦК України, зумовлене віком чи непрацездатністю спадкоємця, що в свою чергу виключає право останнього відмовитися від належної йому обов`язкової частки на користь інших спадкоємців.

Отже у разі, якщо спадкоємець, який має право на обов`язкову частку у спадщині, не прийме спадщину у встановлений законом строк чи відмовиться від спадщини, майно успадковується спадкоємцями за заповітом.

За таких обставин правильним є висновок апеляційного суду про те, що обов`язкова частка ОСОБА_5 , від якої остання відмовилася, успадковується ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом.

Таким чином із спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , щодо якого виник спір у розглядуваній справі, а саме земельної ділянки та 8/16 часток

(що відповідає 1/2 частці) квартири, з урахуванням змісту заповіту

від 19 листопада 2008 року та осіб, які мають право на обов`язкову частку і не відмовились від неї, - позивач ОСОБА_1 має право на все спадкове майно за виключенням обов`язкової частки ОСОБА_3

(1/16 частина квартири та 1/8 частина земельної ділянки), який прийняв спадщину та не відмовився від неї.

Інші доводи касаційної скарги, є аналогічними доводам викладеним відповідачем в запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів та неправильного тлумачення норм матеріального права і не дають підстав вважати, що апеляційним судом при вирішенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, порушено норми процесуального права або неправильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 червня 2019 року, якою в частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно скасовано рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року, - залишити без змін.

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта