Справа № 405/2087/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

при секретарі: Дерев`янко А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 Т ОСОБА_2 .

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору № б/н від 20.05.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 , останній отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Спадкоємцем після смерті позивальника є ОСОБА_3 , яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем.

26.01.2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до Бобринецької держнотконтори, у відповідь на яку 06.02.2016 року позивач отримав повідомлення, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса за місцем заведення спадкової справи. 12.02.2016 року позивачем отримана відповідь приватного нотаріуса, з якої було з`ясовано, що ОСОБА_3 прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. 02.01.2018 року до відповідача, як спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, на який ОСОБА_3 не відреагувала.

Вказав, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 20.05.2011 року становить 5992,71 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5992,71 грн. за кредитним договором та судові витрати по справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда суду від 16.04.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 04.05.2018 року витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко О.П. відомості щодо кола спадкоємців та видачі свідоцтв про спадщину після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також в разі відкриття спадкової справи витребувано у приватного нотаріуса належним чином завірену копію такої спадкової справи після смерті ОСОБА_5

10.05.2018 року за вх. № 11743 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечила проти позову, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема вказала, що дійсно вона зі своїм чоловіком ОСОБА_5 зверталися до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківської картки для нарахування на неї пенсії і не заперечує той факт, що вона та її чоловік отримали в ПАТ КБ «Приватбанк» банківську картку. Анкету-заяву заповнював працівник банку, в якій вона та її чоловік лише розписувалися та в подальшому вони користувалися пенсійними картками « ОСОБА_6 ».Після смерті чоловіка вона звернулася до відділення банку та віддала працівнику банку пенсійну банківську картку померлого чоловіка та копію свідоцтва про смерть. Також вона запитала у працівника банку, чи маються борги у її померлого чоловіка перед банком, на що почула відповідь, що боргів у її чоловіка перед банком немає. У жовтні 2014 року вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 , але по теперішній час не прийняла спадщину, в зв язку з тим, що у неї немає коштів на оформлення документів та переоформлення майна померлого чоловіка.Проти факту отримання пенсійної картки «Приватбанк» її чоловіком не заперечує, яка була здана нею до банку, але заперечує факт отримання кредитної картки її чоловіком та її використання для розрахунків.

Вказує, що самого договору, підписаного померлим ОСОБА_5 та представником ПАТ КБ «Приватбанк», в якому зазначено розмір кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок до позовної заяви додано не було. Разом з тим до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували факт встановлення кредитного ліміту, про який йдеться. Зазначає, що в позовній заяві банк навіть не наводить посилань на той факт, що саме ОСОБА_5 дійсно отримав гроші готівкою, або іншим чином використавши кошти банку та не надає доказів цього. Отже, позивачем не підтверджений факт отримання кредитних коштів саме ОСОБА_5 В позовній заяві банк не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку з якого начебто отримані чи іншим чином використані гроші та на який час вони мали б бути повернені. Відсутнє таке посилання і в доданому до позову розрахунку заборгованості.

Вважає, що наведене в позовній заяві твердження про укладення договору № б/н від 20.05.2011 року ОСОБА_5 з банком, є безпідставним. Оскільки банком надано лише анкету-заяву та витяг з «Умови та правилами надання банківських послуг», на якому відсутній підпис її померлого чоловіка, а отже, вони не є складовою частиною договору.

Крім цього, зазначає, що до позовної заяви додано розрахунок суми заборгованості станом на 31.09.2016 року, але вказує, що вона здавала банківську картку її чоловіка і її не повідомляли про заборгованість по іншій картці. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.06.2018 року витребовувався у ПАТ КБ «ПриватБанк» оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 20.05.2011 року № 218374407 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

07.06.2018 року за вх. № 14678 до суду надано відповідь на відзив, в якому позивач заперечив проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема вказав, що ОСОБА_5 згідно кредитного договору б/н від 20.05.2011 року отримав картку № НОМЕР_1 , яка мала термін дії до останнього дня лютого 2018 року. 02.01.2018 року до спадкоємця ОСОБА_3 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, проте ніяких дій не було виконано. З виписки по рахунку ОСОБА_5 видно, що останній порушив взяті на себе зобов`язання, так як рух коштів по рахунку продовжувався до 30.11.2015 року.

Ухвалою суду від 30.10.2018 року витребовувалися у ПАТ КБ «Приватбанк» оригінали документів стосовно пенсійної картки ОСОБА_5 (анкета заявника ОСОБА_5 про отримання пенсійної картки, документи підтверджуючі факт закриття карткового рахунку та на підставі чого було закрито рахунок ОСОБА_5 і коли саме та інше).

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, посилаючись на обставини викладені в ньому, просила його задовольнити та пояснила, що ОСОБА_5 отримав кредитну картку, кошти по якій частково погашались. Станом на 30.07.2014 року картка не була здана до банку, а тому операції по ній продовжувались.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, та пояснили, що через два тижні після смерті ОСОБА_5 відповідач прийшла до банку щоб здати пенсійну картку чоловіка, яку він оформляв у відділенні банку та якою лише і користувався. Борг по кредиту не сплачувався, хто вносив кошти після смерті чоловіка не відомо. Зауважили, що кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» Щебренко Г ОСОБА_7 П ОСОБА_7 не брав.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.05.2011 року на ім`я ОСОБА_5 оформлена анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк,в якій у розділі «Виявляю бажання оформити на своє ім`я» відзначено галочкою «Сберкнижка ( ІНФОРМАЦІЯ_4 )», у розділі «Підпис» стоїть підпис (а.с. 5, 167).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 01.08.2014 року Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31,75).

Згідно відмітки у паспорті відповідача, станом на час смерті ОСОБА_5 відповідач перебувала з останнім у шлюбі та проживала за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 .

На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Яценко О.П. до суду надано належним чином завірену копію спадкової справи 9/2014, яка зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 56640654, після смерті ОСОБА_5 , з якої вбачається, що заяву про прийняття спадщина подано лише дружиною померлого - ОСОБА_3 . Також нотаріусом повідомлено, що свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавалось (а.с. 69, 71).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 20.05.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_5 , після смерті ОСОБА_5 відбувались операції щодо погашення сум кредиту (а.с. 4).

На ухвалу суду від 06.06.2018 року про витребування доказів та надання оригіналу

анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 20.05.2011 року № 218374407 на ім`я ОСОБА_5 , позивач повідомив, що надати оригінал кредитного договору не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлений (а.с. 127, 154).

На ухвалу суду від 30.10.2018 року про витребування доказів та надання оригіналів документів стосовно пенсійної картки ОСОБА_5 позивач повідомив, що картка для отримання пенсії діяла в період з 03.04.2010 по 17.10.2011 роки. Оскільки перевипуск/випуск картки (як дебетної так і кредитної) не являється укладенням нового кредитного договору, а спрямований лише на випуск/видачу платіжної картки додаткові документи під час її отримання не заповнюються, ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України (а.с. 171, 178).

У п. 2.1.1.2.12 розділу 2.1.1 «Кредитні картки» Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк зазначено, що банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом.

У матеріалах справи відсутня така заява від ОСОБА_5 про видачу останньому саме кредитної картки. На вимогу ухвали суду про витребування доказів, оригіналу заяви про отримання Щебренком Г ОСОБА_8 . кредитної картки, позивачем не надано.

Відповідно до частини першої статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до змісту статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, п`ятої та шостої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Оскільки ПАТ «Приватбанк» на підтвердження заявлених позовних вимог не надало оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 20.05.2011 року № 218374407 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена обставина оформлення кредитного договору та як наслідок отримання кредитних коштів позичальником ОСОБА_5 , позивачем не надано оригіналу анкети-заяви ОСОБА_5 на отримання кредитної картки, а в копії анкети-заяви, на яку посилається позивач як на доказ укладення кредитного договору, вказано отримання заявником Сберкнижки (депозит), відповідач заперечує проти отримання її чоловіком, спадкоємцем якого вона є, кредитної картки, що не спростовано позивачем. Тобто, банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним договором від 20.05.2011 року, у зв`язку з чим позовні вимоги через недоведеність та необґрунтованість не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 20.05.2011 року у розмір 5992 грн.71 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його оголошення до суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15.02.2019 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний