ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №2/756/2724/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Шпак І.О.,

представника позивача адвоката Костроміної В.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Рожиної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру заборгованості за аліментами.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.05.2016 з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2250 грн. щомісяця на кожну дитину, тобто 4500 грн. на двох дітей.

Позивач вказує, що наразі не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей в такому розмірі, оскільки його матеріальний стан погіршився, 17.03.2017 він уклав шлюб з ОСОБА_2 , яка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тобто не працює та перебуває на його утриманні. Крім того, від другого шлюбу у нього народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також перебуває на його утриманні.

Враховуючи наведене позивач просить частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються з нього на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.05.2016 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виникла з 01.08.2016 по 01.01.2019 з 24500 грн. до 2250 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, подали до суду відзив, в якому просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вказана заборгованість виникла у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Також, рішення щодо стягнення з позивача аліментів в загальному розмірі 4500 грн. було ухвалено за погодженням позивача. Крім того, за даними відповідача позивач володіє нерухомим майном та майновими правами, що покращує його майнове становище в порівнянні з 2016 роком, тому підстави для задоволення позову відсутні. Відповідач також зауважив, що позивач скористався правом на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, і рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2019 в задоволенні позову йому відмовлено, однак вказане рішення не набрало законної сили.

Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.05.2016 (справа №2/756/2807/16) з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2250 грн. щомісяця на кожного, починаючи з 02.03.2016 року і до їх повноліття.

Судом встановлено, що 17.03.2017 позивач уклав шлюб з ОСОБА_2 Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 25.07.2017 року Дніпровським районним у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у позивача та його дружини народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як убачається з довідки-розрахунку заборгованості по аліментам 06.06.2018/53239373/1, складеної державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпак Р.В., заборгованість позивача по аліментам виникла у листопаді 2016 року. Загальна заборгованість позивача за виконавчим листом №2/756/2807/16 від 23.11.2016, виданим Оболонським районним судом м. Києва, станом на 01.06.2018 становить 16000 грн.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.11.2018, складеного старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гусєвою Я.А., вбачається, що станом на 01.12.2018 заборгованість становить 20000 грн.

Податковими деклараціями позивача як платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця визначено, що за 2016 загальна сума доходу позивача становила 77153,01 грн., за 2017 - 32979,41 грн., за 2018 - 31662,14 грн.

Інших доказів про доходи позивача, матеріали справи не містять.

07.12.2018 позивач звернувся із заявою про внесення рішення фізичної особи - підприємця про припинення підприємницької діяльності.

Згідно довідки Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості вих.№3543 від 13.12.2018, позивач облікований в Дніпровській районній філії Київського міського центру зайнятості з 13.12.2018.

Згідно довідки ГБК «Лівобережний» №264 від 29.09.2018, гаражний бокс № 238 , належний позивачу, в оренду не здається та не використовується для зберігання транспортного засобу.

Як убачається з ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 15.05.2017, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Учасники процесу копії судового рішення, ухваленого за результатами розгляду позовної заяви про зменшення розміру аліментів не надали. Сторона позивача вказувала на те, що воно не набрало законної сили і немає значення для справи. Сторона відповідача вказувала на те, що суд відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів у зв`язку із відсутністю підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22).

В судовому засіданні представник позивача вказував на відсутність у позивача фінансової можливості здійснювати аліментні платежі, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні сторона відповідача вказувала на те, що позивач є працездатним, в його розпорядженні є нерухоме майно, тому він має реальну можливість працювати та отримувати дохід, якого б було достатньо для виконання своїх аліментних зобов`язань, окрім того він не позбавлений можливості отримувати дохід від реалізації його прав на нерухоме майно.

На спростування таких тверджень сторони відповідача, матеріали справи не місять.

Щодо тверджень позивача про те, що на даний час він є безробітним і тому не в змозі сплачувати визначену рішенням суду розмір аліментів, а також на тяжке матеріальне становище у зв`язку зі змінами його сімейного стану, суд не вважає достатнім для задоволення вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, оскільки такі обставини виникли в результаті його особистих дій/бездіяльності, а позивач не позбавлений можливості вирішити питання про зменшення розміру аліментів в порядку, визначеному нормами чинного законодавства.

Також суд зазначає, що не може бути підставою для зменшення заборгованості по аліментам наявність іншої дитини, оскільки збільшення прав однієї дитини за рахунок іншої дитини є неприпустимим.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, заборгованість по аліментам виникла у позивача ще до повторного одруження та народження другої дитини, що свідчить про неналежне виконання рішення суду без достатніх на те підстав.

Посилання позивача на сплату ним житлово-комунальних послуг по утриманню його трикімнатної квартири також не є підставою, що має істотне значення, а тому не приймаються судом до уваги.

З урахуванням цих обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову у зв`язку із недоведеністю обставин, визначених нормами чинного законодавства України.

На керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру заборгованості по аліментам - відмовити;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 03.06.2019

Суддя О.В. Диба