КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3142/2019 Головуючий у 1 інстанції - Остапчук Т.В.
Унікальний номер справи № 757/6978/17-ц Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вказував, що спірна квартира була придбана за кошти, що належали ОСОБА_2 особисто, але по 1/2 частині на кожного з подружжя, тому 1/2 частина спірної квартири належить йому на підставі п. 3 ч.1 ст. 57 СК України, тобто є його особистою приватною власністю. Зазначав, що до іншої 1/2 частини спірної квартири, яка придбана на ім`я ОСОБА_3 , слід застосувати ч. 7 ст. 57 СК України, яка передбачає, що якщо у придбання квартири вкладені крім спільних коштів і кошти, які належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до внеску, є його особистою приватною власністю.

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, з урахуванням уточнень якого, просила суд, поділити майно домашнього вжитку, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 згідно поданого переліку та про стягнення з ОСОБА_2 60 322,00 гривень різниці у вартості між виділеним йому та відповідачу майном , а також врахувати суму грошових коштів, які ОСОБА_2 отримав від відчуження автомобіля марки BMW 320і. без її згоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - задоволено частково.

ОСОБА_5 ОСОБА_6 та визнано за нею право власності на майно домашнього вжитку, що заходиться у квартирі за АДРЕСА_1

1) Диван марки «Неаполь» придбаний у ПП Мудрик 08.08.2006 року, вартістю

2 000,00 грн.;

2) Поверхня фірми «Whirpool», модель АКМ 441 NB, придбана у ПП Водопьянова, 03.12.2005 року, вартістю 1 705,00 грн.;

3) Стіл комп`ютерний СЛ 52 та навісна полиця модель «Ніч», придбана у ФОП Панфілова 11.12.2010 році, вартістю 3614,00 грн.;

4) Матрац «Матермол» «Люкс», придбаний у ФОП ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 10.12.2005 році вартістю 1 610,00 грн.;

5) Меблі для спальні, виробництва Gami Copenharuk придбані у ФОП ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які складаються з ліжка, тумби при ліжкової, комоду, шафи загальною вартістю 6 727,00 грн.;

6) Меблі для вітальні, які складаються з тумби під телевізор і ТБ техніку, пеналу для посуду, навісної декоративної полки виробництва фірми Puchades серія Global Dia, придбані у ФОП ОСОБА_8 12, 21.11.2005 року, загальною вартістю 6 400,00 грн.;

7) Журнальний стіл виробництва фірми Puchades серія ОСОБА_9 , придбаний у ФОП ОСОБА_8 12, 09.12.2005 року, вартістю 1 600,00 (одна тисяча шістсот) грн..;

8) Кухонні меблі, виробництва ТОВ «МЕРКС», модель «Глорія», придбані у ТОВ «Меркс Трейд» 02.12.2005 року вартістю 10 000,00 грн.;

9) Шафи - купе, 2 шт. «Mr. Braun», придбані у СГ-ФО Демічев 13, 01.12.2005 року вартістю 13 900,00 грн.;

10) Карнизи для штор, індивідуальний пошив штор, покривала і подушок, придбані у ЗАТ «Текстиль дизайн компані», 16.06.2006 року вартістю 12 500,00 грн.;

11) кондиціонер марки «Mitsubishi», придбані в інтернет - магазині в 2006 році вартістю 2 500,00 грн.

12) Телевізор марки «Panasonic» придбані через інтернет - магазин в 2005 році вартістю 6 000,00 грн.;

13) Домашній кінотеатр марки «Pioneer», придбаний через інтернет - магазин в 2006 - 2007 роках вартістю 2 000,00 грн.;

14) DVD марки «Pioneer», придбаний через інтернет - магазин в 2006 - 2007 роках вартістю 1500,00 грн.;

15) Меблі для спальні які складаються з 2 - спальне ліжко + матрац, комод, придбані в ТЦ «Квадрат» на б - рі Дружби Народів у м. Києві в 2012 році вартістю 12 000,00 грн.;

16) 2 барних стільця марки «Gautier», придбані в меблевому магазині Готьє в м. Києві у 2005 - 2006 року загальною вартістю 3000 грн.;

17) посудомийна машина марки «Bosch», придбана через інтернет - магазин у 2005 році вартістю 2 000,00 грн.;

18) витяжка марки « Elica», придбана через інтернет - магазин у 2005 році вартістю 2 100,00 грн.;

19) холодильник марки « Whirpool», придбаний через інтернет - магазин у 2005 році вартістю 4 000,00 грн.;

20) Соковижималка для цитрусових марки «Phillips Krups», придбана в магазині «Ельдорадо» у 2006 - 2007 роках вартістю 600,00 грн.

21) Соковижималка для цитрусових марки «Phillips Krups», придбана в магазині «Ельдорадо» у 2006 - 2007 роках вартістю 700,00 грн.

22) Пральна машина марки «Bosch», придбана через інтернет - магазин у 2004 році, вартістю 2 100,00 грн.

23) Вовняний килим виробництва Туреччина, придбаний у 2006 - 2007 роках в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на АДРЕСА_5, вартість 9 000,00 грн.;

24) Вовняний килим марки «EKEA», придбаний в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у 2012 році, вартістю 1600 грн.;

25) Дві фотокартини під склом, придбані в 2006 році магазині декору «SIA» загальною вартістю 800 грн.;

26) Фотокартина «Червоний Амараллис», придбана в ТЦ Метроград на Бессарабській площі у м. Києві в 2009 році, вартістю 1500 грн.;

А всього на загальну суму 111 456,00 грн.

Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на майно домашнього вжитку, що заходиться у квартирі за АДРЕСА_1 :

1) два кондиціонера марки «Mitsubishi», придбані в інтернет - магазині в 2006 році вартістю 5000,00 грн.

2) Телевізор марки «Pioneer», придбаний через інтернет - магазин в 2006 - 2007 роках вартістю 10 000,00 грн.;

А всього на загальну суму 15 000,00 грн.

Судовий збір у розмірі 640 грн. компенсовано за рахунок держави.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким здійснити поділ майна подружжя - квартири АДРЕСА_1 та визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію за поділ майна подружжя в сумі 377 686,80 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи.

На обґрунтування апеляційної скарги, вказує, що суд першої інстанції, не врахував, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Вказує, що в процесі розгляду справи відповідачем було надано копії розписок, з яких убачається, що відповідач передавала значну суму коштів третій особі (ОСОБА_12.) не тількидо вступу в шлюб, а й під час перебування в шлюбі. Про розпорядження коштами в таких значних сумах позивачу не було відомо до моменту ознайомлення із матеріалами справи, а саме 11.05.2018р. У судових засіданнях питання про долучення цих розписок до матеріалів справи не обговорювалось. В судовому засіданні 16.05.2018р. позивачем було подано заяву про витребування оригіналів документів та призначення експертизи документів, яке судом було відхилено.

Позивач при цьому зазначав, що відповідач самостійно розпорядилася коштами подружжя у сумі 24 000 доларів США без згоди позивача.

Позивач за основним позовом та його представник підтримали апеляційну скаргу із підстав, викладених в ній та просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про поділ майна подружжя шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що між сторонами фактично відбувся такий поділ при укладанні цивільно-правової угоди купівлі-продажу квартири.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Судом установлено, що 22.11.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

За період шлюбу, 11.08.2005 року сторони в рівних частинах набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 11.08.2005 за №2-І-2595 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. за ціною 909000,00 грн. Реєстрація права власності на вказану квартиру підтверджується Інформаційною довідкою КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2016 №52861 від 17.01.2017( а.с.13).

Судом установлено, що кожен із сторін, перебуваючи у шлюбі, 11.08.2005, набув по Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , тобто вони стали власниками об`єкту в рівних частках, тобто в період шлюбу сторони по справі вирішили питання із поділом спірної квартири, визначивши частку кожного.

Враховуючи те, що спірна квартира зареєстрована за сторонами у справі в рівних частках, то вона належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності.

Таким чином, оскільки право власності на 1/2 частину спірної квартири виникло у відповідача на підставі договору купівлі - продажу квартири від 11.08.2005, який у передбаченому законом порядку не був визнаний недійсним, підстав для припинення її права власності на 1/2 частину у спірній квартирі не має, а за позивачем не може бути визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири з підстав, передбачених ч. 7 ст. 57 СК України.

Доводи апелянта в тій частині, що квартира АДРЕСА_1 придбана за його дошлюбні кошти, а тому повністю є його особистою власністю, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Як вбачається із матеріалів справи позивач надав копії договорів купівлі-продажу квартир, які купувалися та продавалися в період його шлюбу із відповідачем.

Дійсно, квартира АДРЕСА_2 була особистою дошлюбною власністю позивача, яка була продана , а за ці кошти придбана наступна квартира АДРЕСА_3 , а згодом квартира АДРЕСА_4 . Однак, кожна наступна квартира продавалася дорожче, ніж була придбана . Сторони збільшували статки разом, в тому числі перебуваючи у шлюбі, а тому спірна квартира, яка була придбана по 1/2 частині кожним із подружжя була придбана , на думку суду , за спільні кошти, зароблені в період їх шлюбу.

Щодо поділу предметів домашнього вжитку, що знаходяться в квартирі АДРЕСА_1 суд виходив з позиції сторін, які досягли згоди щодо його поділу. В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Вимоги апеляційної скарги щодо поділу коштів, які відповідач за основним позовом передавала ОСОБА_10 , не підлягають задоволенню, оскільки такі позовні вимоги не були предметом розгляду суду першої інстанції, а тому не можуть бути розглянуті в суді апеляційної інстанції, яка переглядає законність та обгрунтованість рішення суду в межах позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачу.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 травня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: