Провадження № 22-ц/4808/223/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.М.

з участю: апелянта ОСОБА_1, та його представника ОСОБА_2, представників відповідача Тарновської І.Я. та Кобрин Ю.І. представника третьої особи Когута С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2018 року, ухвалене суддею Бабій О.М.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, в якому просив визнати дії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо незабезпечення його, як учасника бойових дій, благоустроєним житлом згідно списку першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій в період з 10.07.1991 року по даний час - неправомірними та зобов'язати виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради забезпечити його як учасника бойових дій благоустроєним житлом згідно списку першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що на його письмове звернення з проханням виконати вимоги ст. 12 п. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та забезпечити житлом його та родину, Департаментом житлової, комунальної політики та благоустрою та виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було повідомлено про те, що він дійсно перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради в списках загальної черги за №3070, а на час постановки на облік в 10.07.1991 року він був зарахований в списки загальної черги за №3071. Крім того, у відповіді зазначено, що інформація про номер у списках першочерговиків та контрольному списку учасників бойових дій на час зарахування його на квартирний облік відсутня і є посилання на ст. 24 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР №470 від 11 грудня 1984 року про те, що облікові справи зберігаються протягом 5 років після одержання громадянами жилих приміщень (зняття їх з квартирного обліку). Після закінчення вказаного строку справи знищуються в установленому порядку. Позивач зазначив, що не отримував житлового приміщення і не знятий з квартирного обліку, у зв'язку з чим його облікова справа не мала бути знищена, в ній мали бути дані щодо номеру у списках першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій на час постановки його на квартирний облік та в подальшому по сьогоднішній день. Через неправомірні дії відповідача він, як учасник бойових дій, з 10.07.1991 року до цього часу не забезпечений житлом згідно списку першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій.

Посилаючись вказані обставини, на підставі ст. 47 Конституції України, ст. 12 п.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

У скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи: по-перше, чи інформація відповідача про його номер у списках загальної черги та списках першочерговиків на сьогоднішній день відповідають дійсності, по-друге, яким був його номер у списках першочерговиків на 10.07.1991 року, тобто на момент постановки на квартирний облік, і, по-третє, на якій підставі, ким та у зв'язку з чим була знищена його облікова справа. Стверджує, що через протиправні дії відповідача він, як учасник бойових дій першочергово не забезпечений житлом.

Відповідач та третя особа подали відзив на апеляційну скаргу, в якому просять рішення суду залишити без змін як обґрунтоване та законне, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначають, що забезпечення позивача житлом можливе лише згідно черговості у порядку, передбаченому законодавством, позивач не надав жодного доказу наявності в нього переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які знаходяться у списку черговості перед ним, у разі першочергового надання житла позивачу буде порушено принцип черговості та права осіб, які перебувають у списках перед ним, що у свою чергу є неприпустимим, оскільки органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження виконавчого комітету міської ради щодо надання відповідно до законодавства житла є повними і виключними, не можуть скасовуватись чи обмежуватись іншим центральним чи регіональним органом, а суд не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта та його представника, які доводи апеляційної скарги підтримали, представників відповідача та третьої особи, які вимоги скарги заперечили, суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, зважаючи на таке.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушень його прав, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні позивач перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради у списках першої черги, факту порушення черговості надання житла ОСОБА_1 в процесі розгляду справи судом не встановлено, а рішення про відмову в забезпеченні благоустроєним житлом виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради не приймалося.

З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.02.1999 року (а.с.4).

10.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до міського голови про надання інформації про те, як просувається його черга на квартирному обліку в позачерговому порядку (а.с.6).

Листом від 07.04.2017 року за №14/24-13/372 департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради адвокату ОСОБА_2 надав відповідь на адвокатський запит, в якому повідомив, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради у списках загальної черги з 10.07.1991р. за №3070, в списках першочергової черги за №1138 та в контрольному списку серед учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країн за №31. На момент постановки на квартирний облік при міськвиконкомі в липні 1991 року ОСОБА_1 у списки загальної черги був зарахований під № 3071. Що стосується номеру в списках першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країн станом на той час така інформація відсутня (а.с.6 зворот).

Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 вважав, що дії відповідача є неправомірними, оскільки відповідач з 10.07.1991 року до цього час не забезпечив позивача житлом згідно списку першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин першої, другої статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно.

Частиною 1 ст. 5 ЖК УРСР встановлено, що Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад народних депутатів (житловий фонд місцевих рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Згідно зі статтею 9 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК Української РСР) забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності віднесені до виключної компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно норм ст. 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Також ст. 15 ЖК УРСР встановлено, що виконавчі комітети міських рад здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради, видають ордери на жилі приміщення.

Статтею 43 ЖК УРСР визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 45 Житлового кодексу Української РСР у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов особам, які перебували в складі діючої армії в період громадянської і Великої Вітчизняної воєн та під час інших бойових операцій по захисту СРСР, партизанам громадянської і Великої Вітчизняної воєн, а також іншим особам, які брали участь у бойових операціях по захисту СРСР.

Отже, позивач має право на першочергове забезпечення жилою площею, що передбачено положенням абзацу 1 п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і це право залишається нереалізованими з тих причин, що житло надається в порядку черговості.

Відповідно до пункту 3 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 № 470, квартирний облік, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл здійснюються під громадським контролем і з додержанням гласності.

А у пункті 7 вказаних Правил передбачено, що голови виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів, керівники підприємств, установ, організацій та голови профспілкових комітетів несуть персональну відповідальність за стан квартирного обліку і правильність надання жилих приміщень. Особи, винні у порушенні порядку взяття громадян на квартирний облік, зняття з обліку і надання громадянам жилих приміщень, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на 24.10.18 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради у списках загальної черги з 10.07.1991 року за № 3070, в списках першочергової черги № 1136 та в контрольному списку серед учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країнах за №30. Рішень про відмову в забезпеченні благоустроєним житлом ОСОБА_1 виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради не приймалося.

Представники відповідача на вимогу суду апеляційної інстанції надали Список осіб, що перебувають на першочерговій черзі станом на 01.02.2019 року та Контрольний список громадян - учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країнах, які перебувають на квартирному обліку при міськвиконкомі для першочергового поліпшення житлових умов станом на 01.02.2019 року, які прошнуровано, пронумеровано, підписано директором департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою та скріплено гербовою печаткою.

Із вказаних Списків судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач дійсно перебуває у Списку осіб, що перебувають на першочерговій черзі станом на 01.02.2019 року за № 1136 (дата обліку - 10.07.1991 року) та в Контрольному списку учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країнах за №30 (дата постановки на облік - 10.07.1991 року). Підстави для сумніву у вказаних списках відсутні. Будь-яких належних та допустимих доказів порушення порядку взяття громадян на квартирний облік, зняття з обліку і надання громадянам жилих приміщень позивачем на надано.

Зазначеним спростовуються доводи апелянта в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції неповно з'ясував ту обставину чи інформація відповідача про його номер у списках загальної черги та списках першочерговиків на сьогоднішній день відповідають дійсності.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що суд не з'ясував, яким був номер апелянта у списках першочерговиків на 10.07.1991 року, тобто на момент постановки на квартирний облік, та на якій підставі, ким та у зв'язку з чим була знищена його облікова справа. Оцінюючи ці доводи, суд апеляційної інстанції враховує таке.

Із наданої суду апеляційної інстанції інформації департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради від 21.02.2019 року №11.1.-07/200 судом встановлено, що інформація про те, під яким номером в списках першочергової черги та в контрольних списках серед учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країнах на момент постановки на квартирний облік при виконавчому комітеті перебував ОСОБА_1, у відділі реєстрації та розподілу житла Департаменту відсутня, оскільки відділ обліку та розподілу житла, до повноважень якого відносились дані питання, ліквідований з 01.04.2016 року на підставі рішення міської ради №4-1 від 01.12.2015 року. Інформація щодо руху черги новоствореному відділу Департаменту не передавалась. У період з 2016 року по 2018 рік включно житло громадянам, які перебувають в списках першочергової черги не надавалось. З квартирного обліку в цей період знято 17 першочерговиків, 13 з яких брали участь в житлових програмах, 4 - придбали житло самостійно. З контрольного списку учасникам бойових дій в Афганістані та зарубіжних країнах житло не виділялось протягом зазначеного терміну.

Пунктом 24 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 № 470 передбачено, що на кожного громадянина (сім'ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення. Облікові справи зберігаються за місцем квартирного обліку громадян, а після надання їм жилих приміщень - у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, який видав ордер на вселення. Облікові справи зберігаються протягом 5 років після одержання громадянами жилих приміщень (зняття їх з квартирного обліку). Після закінчення вказаного строку справи знищуються в установленому порядку.

У засіданні апеляційного суду встановлено, що посилання директора департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради у листі від 07.04.2017 року про знищення облікової справи не стосується обліку і права позивача на квартиру. Представники відповідача підтвердили в засіданні, що облікова справа ОСОБА_1 не знищена і з нею від вправі ознайомитися у зручний для нього час, а знищення справи можливе тільки після забезпечення його відповідним житлом. Зазначення у вказаному листі про порядок знищення облікової справи у цьому випадку не стосується позивача.

Враховуючи викладене, позивач не довів, і судом не встановлено, факту порушення черговості надання житла згідно списків першочергової черги та контрольному списку серед учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країнах, внаслідок чого могло б порушене його право на одержання житла в порядку черговості, тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 березня 2019 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Василишин

І.О. Максюта