КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/7103/18 Головуючий у І інстанції Винниченко Л.М.
Провадження №22-ц/824/6744/19 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О.,Приходька К.П.

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лещінер Юлія Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

у травні 2018 року позивачка ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача та ОСОБА_5 з березня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, а також визнання права власності на спадщину за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначала, що з березня 1995 року позивач та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як подружжя, вели спільне господарство, виховували сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом відпочивали. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_2 .

З червня 1976 року ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У 2017 році ОСОБА_5 подав документи на приватизацію частини вказаної квартири, однак свідоцтво про право власності отримано ним не було у зв`язку зі смертю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, його похованням займалась позивач.

За час спільного проживання позивач разом із ОСОБА_5 вчасно сплачували за комунальні послуги, робили косметичний ремонт у квартирі АДРЕСА_1 , постійно проживали з квартирі позивача по АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_5 позивач продовжує доглядати за спадковим майном та сплачує комунальні платежі, кошти за утриманні будинку і прибудинкової території.

Приватним нотаріусом Лещінер Ю.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та роз`яснено право на звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на підтвердження четвертої черги спадкоємця за законом.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки не менше 5 років до часу відкриття спадщини та ведення спільного господарства необхідно позивачу для оформлення спадщини на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 103683725 від 14.11.2017 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 124968646 від 23.05.2018 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою від 02.07.2018 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2018 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лещінер Ю.В.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києвавід 21 лютого 2019 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 - день смерті ОСОБА_5 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач - Київська міська рада, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернулись з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції взяв до уваги в якості доказів пояснення свідків та квитанції на сплату житлово-комунальних послуг, які на думку апелянта не є достатніми для встановлення такого юридичного факту. Так, надання квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг не підтверджує існування взаємних обов`язків, спільного бюджету, проживання чи спільного побуту. Вважає також, що позивачем не надано належних, в розумінні закону, доказів на підтвердження проживання ОСОБА_5 не за місцем своєї реєстрації, а в квартирі позивача.

В порядку ст. 360 ЦПК України представником позивача ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому йде мова про необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі, вірно встановив правовідносини та застосував відповідні норми права, а тому рішення є законним і обґрунтованим.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги позивачка та її представник ОСОБА_7 , яка також представляє інтереси третьої особи ОСОБА_3 , підтримали поданий раніше відзив на апеляційну скаргу, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Київська міська рада свого представника для участі у судовому засіданні не направила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглядати справу у відсутності нез'явившихся осіб.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції на підставі оцінених в сукупності доказів дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , оскільки вони проживали як одна сім'я, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджено показами свідків та наявними в матеріалах справи доказами, тому у зв`язку з доведеністю цих позовних вимог встановлення заявленого позивачем факту, який згідно принципу незворотності дії закону у часі та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, підлягає до встановлення з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_5 , тобто по 21.09.2017 року.

Колегія суддів з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 22.09.2017 року (а.с. 10).

З довідки про причину смерті ОСОБА_5 вбачається, що причиною смерті стала хронічна ішемічна хвороба серця (а.с. 12).

Згідно довідки Київської місцевої прокуратури № 4 від 22.09.2017 р., тіло померлого ОСОБА_5 було видано ОСОБА_1 для подальшого поховання на Лісовому кладовищі в м. Києві (а.с. 17).

З 01 червня 1976 року по 25 вересня 2017 року ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою начальником відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності від 16.05.2017 року, виданого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 103683725 від 14.11.2017 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 124968646 від 23.05.2018 року (а.с. 16).

04.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лещінер Ю.В. було відкрито спадкову справу № 18/2017 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лещінер Ю.В. листом від 30.03.2017 року № 42/02-14 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 та зазначено звернутися до суду з позовом про визнання факту проживання однією сім`єю (а.с. 13, 14).

Судом першої інстанції досліджена витребувана копія спадкової справи № 18/2017 від 04.12.2017 року, що долучена до матеріалів судової справи, з якої встановлено, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_5 була відкрита за заявою позивача про прийняття спадщини від 04 грудня 2017 року, будь які інші особи заяви про прийняття спадщини не подавали.

На підтвердження доводів щодо спільного проживання та ведення господарства зі спадкодавцем позивачка надала суду квитанції про сплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 за період життя спадкодавця ОСОБА_8 (а.с. 58-68).

В ході судового розгляду суд першої інстанції заслухав свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , які підтвердили, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Згідно з положеннями ст. 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка ОСОБА_1 довела факт спільного проживання із ОСОБА_5 , оскільки вони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, та враховуючи принцип незворотності дії закону у часі та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, встановив даний факт з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_5 , тобто по 21.09.2017 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи.

Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у скарзі Київська міська рада.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської міської ради- залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києвавід 21 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.О. Журба

К.П. Приходько