Провадження № 22-ц/4808/794/19
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 та представника відповідача Логін Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Кардаш О.І. 28 березня 2019 року в м. Калуші Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ПАТ «Страхова компанія «АХА страхування», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», подано позов до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.11.2016 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА страхування» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №111744Га/05 НОМЕР_1 , відповідно до умов якого застраховано автомобіль Ford, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

17.07.2017 о 13.00 год. в м. Яремче мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю зазначеного застрахованого автомобіля, яким керував ОСОБА_3 , та автомобіля марки Mercedes-Benz державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , внаслідок чого механічно пошкоджено автомобіль ОСОБА_3 FORD, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою Івано-Франківського міського суду від 22.08.2017 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2

Страхувальник ОСОБА_3 звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, а також подав заяву про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунків суми страхового відшкодування, страхових актів та умов договору страхування розмір страхового відшкодування склав 265310, 69 грн (з урахуванням пункту 20.11 Договору страхування від 16.11.2016 року).

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу №АК/5756460, яким встановлено ліміт відповідальності в розмірі 100 000 грн, франшиза 0,00 грн. Частину вартості відновлюваного ремонту в розмірі 100 000 грн було відшкодовано позивачеві ПАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до процедури прямого врегулювання збитків.

Просив стягнути з із ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» 165 310,65 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 2479,66 грн (а.с.1-5).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 28 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.130-133).

Не погодившись з рішенням суду, представник ПАТ «Страхова компанія «АХА страхування» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 22,38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1194 ЦК України.

Апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив безпідставний висновок про необхідність звернення позивача з позовом до страхової компанії, якою застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 (ПАТ СК «ПЗУ Україна»), з вимогою про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченого страхового відшкодування, яке в подальшому ПАТ «ПЗУ Україна» зможе стягнути в порядку регресу з ОСОБА_2 Так, полісом №АК/5756460 встановлений ліміт відповідальності ПАТ СК «ПЗУ Україна» в розмірі 100 000 грн, франшиза 0.00 грн, отже розмір відповідальності ПАТ СК «ПЗУ Україна» обмежений в сумі 100 000 грн. Тому різницю у розмірі 165 310,69 грн між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням має відшкодувати саме відповідач ОСОБА_2 .

Окрім того, в рішенні суд помилково посилається на статтю 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вважає, що ПАТ СК «ПЗУ Україна» має виплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 265 310 грн, а потім з регресною вимогою до страхувальника ( ОСОБА_2 ) на підставі ст.28 Закону. Стаття 38 Закону регулює зобов`язання, які виникають у страховика цивільно-правової відповідальності (ПАТ СК «ПЗУ Україна») та його страхувальника (винуватця ДТП - ОСОБА_2 ) після виплати ПАТ СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування, розмір якого обмежений лімітом відповідальності, встановленим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто після виплати ПАТ СК «ПЗУ Україна» суми страхового відшкодування в межах 100 000 грн, ПАТ СК «ПЗУ Україна» в межах зазначеної суми може звернутися до страхувальника ОСОБА_2 з вимогою повернути зазначену суму, якщо страхувальником порушено вимоги ст.38 Закону України.

Просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.135-139).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що він не зобов`язаний сплачувати різницю в розмірі 165 310,69 грн страхового відшкодування відповідно до умов договору майнового страхування, на які погодився страхувальник, та який має намір перекласти свої грошові зобов`язання на відповідача. Страхова компанія, виплативши потерпілому страхове відшкодування за договором майнового страхування, не має права регресної вимоги до особи, яка заподіяла шкоду. В даному випадку регресні зобов`язання не виникають, а існує перехід права вимоги від потерпілого до страхової компанії (суброгація). Позивачем заявлено позов з підстав суброгації до винної особи, тобто переходу права вимоги до страховика відповідно до ст.993 ЦК, а значить немає обґрунтованих законних підстав для стягнення сплаченого страхового відшкодування з відповідача. Від встановлення зазначених обставин та правовідносин залежать сума відшкодування.

При цьому норма ст.1194 ЦК України, на яку посилається позивач, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із заподіянням шкоди і не може застосовуватись при порушення зобов`язання за договором майнового страхування.

Оскільки ремонт автомобіля відбувався на визначеній у договорі майнового страхування станції технічного обслуговування, то запасні частини автомобіля, які підлягали заміні залишилися в розпорядженні ПАТ «СК«АХА страхування». Крім того, у матеріалах справи відсутні платіжні доручення про сплату страховою компанією ремонту автомобіля марки FORD Kuga згідно рахунку станції технічного обслуговування, акт виконаних робіт та квитанції-чеки про придбання замінених запчастин. Відповідач мав право забрати пошкоджені деталі автомобіля, які підлягали заміні і були замінені на автомобіль марки FORD Kuga, які зазначені в ремонтній калькуляції до рахунку № НОМЕР_4 (додаток до звіту).

Просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін (а.с.151-159).

Вислухавши пояснення представника апелянта та представника відповідача, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з положень ст.ст.990, 993, 1166, 1192, 1194 ЦК України, встановивши відсутність факту порушення ОСОБА_2 прав позивача, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю позовних вимог. При цьому суд зауважив, що позивачеві слід звернутися з позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з вимогою про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченого страхового відшкодування, яке в подальшому ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зможе стягнути в порядку регресу з ОСОБА_2 .

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 16 листопада 2016 між ПАТ «Страхова компанія «АХА страхування» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №111744Га/ НОМЕР_5 , відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб FORD, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 41-46,47).

Відповідно до п.15.1 за умовами договору страховик узяв на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п.7 договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов`язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно п.24.3 та п.24.4 договору в результаті настання страхового випадку.

Крім того, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК /5017922 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована також ПАТ «Страхова компанія «АХА. (а.с.25)

17 липня 2017 року о 13-00 год. в м. Яремче, по вул. Свободи ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки "Mercedes Benz", державний номерний знак НОМЕР_3 , перед початком обгону не переконався в безпеці маневру та допустив зіткнення з транспортним засобом марки "Ford Kuga", державний номерний знак НОМЕР_2 , що перебував під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.п.12.1, 14 ПДР України та в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 22.08.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 14, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності).

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК /5756460ліміт відповідальності за шкоду майну визначено на суму 100 000 грн (а.с. 48).

Відповідно до розрахунків суми страхового відшкодування, страхових актів № АХА2265889 від 16.11.2017 та № АХА2222807 від 11.08.2017, страхового акту «Пряме врегулювання» збитку № АХА2222803 від 11.08.2017 та умов договору страхування № 111744ГА/05АВ від 16.11.2016 розмір страхового відшкодування становив 265 310, 69 грн. (а.с. 15 -19).

Згідно акту №АХА2222807 ПАТ «Страхова компанія «АХА страхування» сплачено страхове відшкодування в розмірі 265 310, 69 грн (отримувач ТОВ «Велет Авто»), що підтверджується платіжними дорученнями №360 812 від 14.08.2017 року, №361 236 від 15.08.2017 року, №391 727 від 17.11.2017 року (а.с. 11-13).

З метою досудового врегулювання спору ПАТ «Страхова компанія «АХА страхування» 18.05.2018 року направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 претензію про сплату в добровільному порядку збитків, що не була одержана відповідачем, оскільки лист повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відповідачем не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків (а.с.8-10).

В матеріалах справи наявна ремонтна калькуляція транспортного засобу марки "Ford Kuga", д.н.з. НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_3 на суму 265 310,69 грн (а.с.21-22).

Згідно звіту №1585/17 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 31.07.2017 року автомобіля марки "Ford Kuga" вартість відновлюваного ремонту внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки складає 282 301,90 грн (а.с.27-40).

На виконання вимог ухвали від генерального директора ТОВ «Велет Авто» отримано інформацію про те, що запчастини, які були замінені на нові, згідно акту виконаних робіт №36348 від 29.11.2017 року під час відновлювального ремонту автомобіля марки FORD Kuga, ДНЗ НОМЕР_2 утилізовано (а.с.224).

ТОВ «Велет Авто» придбано у ТОВ «Віннер Імпортс Україна, Лтд» на підставі договору купівлі-продажу №035-zch/F від 01.01.2017 року ряд запчастин, про свідчать накладні №Р17-30807 від 15.08.2017 року (а.с.242-243); №Р17-30900 від 16.08.2017 року (а.с.240-241); №Р17-31347 від 23.08.2017 року (а.с.233); №Р17-31535 від 29.08.2017 року (а.с.235-236); №Р17-30956 від 17.09.2017 року (а.с.227-229);№Р17-32894 від 20.09.2017 року (а.с.230-232); №Р17-33453 від 28.09.2017 року (а.с.234); №Р17-32730 від 18.09.2017 року (а.с.237-239).

Так, 15.08.2017 року ТОВ «Велет Авто» придбано у ТОВ «Віннер Імпортс Україна, Лтд» ряд запчастин, зазначених в акті, на суму 47 396, 30 грн (а.с.242-243); 16.08.2017 року - на суму 22825, 54 грн (а.с.240-241); 23.08.2017 року - на суму 42 217,08 грн (а.с.233); 29.08.2017 року - на суму 95 479,80 грн (а.с.235-236); 17.09.2017 року - на суму 128 888,03 грн (а.с.227-229);20.09.2017 року - на суму 42 728, 21 грн (а.с.230-232); 28.09.2017 року - на суму 82466, 20 грн (а.с.234); 18.09.2017 року - на суму 77 502, 10 грн (а.с.237-239).

В акті виконаних робіт №36348 від 29.11.2017 року зазначено перелік запчастин на суму 209 072,38 грн з урахуванням ПДВ (20%) у розмірі 41 814,48 грн, а всього 250 886,86 грн, виконано ряд робіт на суму 265 310,69 грн з урахуванням ПДВ (20%). Надані знижки (на запчастини та роботи) на суму 29 480,84 грн (а.с.224-226).

ТОВ «Велет Авто» надано виписку по рахунку ПАТ АКБ «Львів» від 14.08.2017 року за № НОМЕР_6 на суму 100 000 грн та від 15.08.2017р. 161 910,69 грн із значенням призначення платежу - страхове відшкодування згідно акту №АХА2222803 (а.с.244-246).

Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями Глави 67 ЦК України та Законом України «Про страхування».

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із роз`яснень, викладених у п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». А право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

Суд першої інстанції помилився у висновках щодо поєднання деліктних правовідносин та відносин обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування, але не більше встановленого ліміту відповідальності, виступає страховик завдавача шкоди. Завдавачем шкоди у цьому спорі є ОСОБА_2 , а його страховиком - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку в межах ліміту відповідальності страховика. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, або до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини, або до особи, яка заподіяла шкоду навмисно, на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Отже, положення статті 38 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо застосування механізму регресної вимоги поширюються на правовідносини між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» як страховиком та ОСОБА_2 як водієм забезпеченого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована власником транспортного засобу ОСОБА_4

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» добровільно сплатила страхове відшкодування за винну особу в межах ліміту відповідальності за матеріальну шкоду на користь страховика потерпілого.

Оскільки страховик потерпілого ПАТ «Страхова компанія «АХА страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту за №111744Га/05 НОМЕР_1 , укладеного з ОСОБА_3 , поніс фактичні витрати за завдані збитки, винуватцем у завданні яких є відповідач ОСОБА_2 , тому на ці правовідносини поза межами ліміту відповідальності страховика відповідальності ОСОБА_2 поширюються положення статті 993 ЦК України про суброгацію.

Судом встановлено, що на виконання договору добровільного майнового страхування ПАТ «Страхова компанія «АХА страхування» сплачено страхове відшкодування у розмірі 265 310, 69 грн.

ПАТ «СК «ПЗУ Україна»» відшкодувало АТ «СК «АХА Страхування» завдані збитки відповідачем у розмірі 100 000 грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 165 310,69 грн. і цю різницю страховик - позивач сплатив замість відповідача ОСОБА_2 за ремонт автомобіля, належного ОСОБА_3 , що підтверджується платіжними дорученнями від 14, 15 серпня 2017 року та 17 листопада 2017 року відповідно в розмірах 161 910,69 грн, 100 000 грн та 3 400 грн ( а.с. 11-13), оскільки був відповідальним за збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (п.7 договору, а.с.41).

Правова позиція, сформульована у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, стосувалася питання про наявність можливості у страховика, який виплатив страхове відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, своєму страхувальнику, самостійно обирати, до кого саме звертатися з вимогою про стягнення суми виплаченого страховиком відшкодування: до винної особи чи у межах ліміту відповідальності страховика, в якого винна особа застрахувала цивільно-правову відповідальність, - до цього страховика. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Постанова від 5 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 стосувалася реалізації страховиком, який відшкодував шкоду потерпілому, права вимоги до страховика заподіювача шкоди.

У цій справі страхова компанія на підставі договору добровільного страхування внаслідок вчинення ДТП виплатила страхове відшкодування власнику автомобіля (потерпілому), після чого отримала право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду (винуватця), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем (страховиком заподіювача шкоди) згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування.

Таким чином, висновки, зроблені в обох наведених постановах Великої Палати Верховного Суду не суперечать висновкам, зробленим у цій справі апеляційним судом.

Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року).

Розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу визначався на підстав звіту про оцінку вартості, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , а належних та допустимих доказів які спростовували б зроблені висновки відповідачем надано не було.

Доводи представника відповідача про те, що він не був попереджений позивачем про огляд пошкодженого транспортного засобу та з ним не узгоджувався розмір шкоди, а також йому не передані замінені частини транспортного засобу не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували його наміри бути присутнім під час огляду пошкодженого транспортного засобу та визначенні розміру шкоди, а також отримати замінені частини автомобіля.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи та неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 377, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 28 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , паспорт НОМЕР_8 , виданий 11.06.2007 року Калуським РВ УМВС в Івано-Франківській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м.Київ, вул.Іллінецька, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи20474912) суму збитків у розмірі 165 310, 69 грн. (сто шістдесят п`ять тисяч триста десять гривень шістдесят дев`ять копійок), а також витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 6199 грн. 15 коп. (шість тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень п`ятнадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський