Ухвала

Іменем України

17 травня 2019 року

м. Київ

справа № 464/7914/16-ц

провадження № 61-8829ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У 2016 році ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року відкрито провадження у справі за зазначеним позовом та призначено її до судового розгляду.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року, з підстав пропуску строку апеляційного оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Апеляційним судом встановлено, що 07 вересня 2017 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, ОСОБА_1 був присутній в судових засіданнях 12 вересня 2017 року, 18 жовтня 2017 року, 03 листопада 2017 року та 22 листопада 2017 року, що підтверджується журналами судових засідань.

Строк на апеляційне оскарження визначено частиною першою статті 354 ЦПК України, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Цивільне процесуальне законодавство України допускає поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження (частина друга статті 354 ЦПК України) і закріплює обов`язок учасників судового процесу та інших представників користуватися процесуальними правами добросовісно; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Апеляційний суд врахував те, що апеляційна скарга подана після спливу більше, ніж одного року з дня складання оскаржуваної ухвали, у матеріалах справи відсутні передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи, та відсутні докази виникнення обставин непереборної сили.

Таким чином, ОСОБА_1 , хоча і був обізнаний про існування справи в суді, проте не скористався своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги саме в строк, визначений чинним на той час законодавством.

Апеляційний суд, застосувавши правильно положення частини другої статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року у зв`язку з пропуском строку апеляційного оскарження.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права.

Так, ЄСПЛ зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (Рішенням ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» («Ponomarev v. Ukraine») від 03 квітня 2008 року, пункт 41).

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник