ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4417/19 Справа № 199/60/17-ц Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 серпня 2017 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ПрАТ "УАСК "АСКА" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути сплачене страхове відшкодування у розмірі 49 490,00 грн. /а.с.3-5/.

Позов обґрунтовувало тим, що 25.01.2015 року на 278 км. + 600 метрів а/ш М-04 Знаменка-Луганськ-Ізварине, з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої автомобілю «Тойота Камрі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , заподіяні механічні ушкодження. Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1 . Відповідно до полісу АІ/0352947 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА». 14.04.2015 року ПрАТ «УАСК АСКА» перерахувала на рахунок потерпілої особи страхове відшкодування на загальну суму 49490,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Всупереч вимог ст. 33.1.4. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «УАСК АСКА» про настання ДТП, яке сталося 25.01.2015 року, тільки 14.04.2015 року.

На підставі зазначеного вище страховик вважає, що має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 серпня 2017 року позовні вимоги ПрАТ "УАСК "АСКА" задоволено /а.с.109-111/.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу у розмірі 49490,00 гривень та 1878,00 гривень витрат у справі, а всього 51368 (п`ятдесят одна тисяча триста шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

Рішення мотивовано тим, що відповідач порушив вимоги ст. 33.1.4 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників назмених транспортних засобів", внаслідок чого у страхової компанії виникло право регресної вимоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на невідповідність рішення вимогам матеріального права, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні вимог ПрАТ "УАСК "АСКА" /а.с. 149-151/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому такі спори повинні вирішуватись в загальному порядку відшкодування збитків.

У встановлений строк позивачем відзив на апеляційну скаргу подано не було.

В судове засідання апеляційної інстанції належним чином повідомлені сторони не з`явилися. Від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи зазначене вище, неявка апелянта не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 січня 2015 року на 278 км. + 600 метрів а/ш М-04 Знаменка-Луганськ-Ізварине, з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю «Тойота Камрі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , заподіяні механічні ушкодження.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 340,00 грн.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов`язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою.

Відповідно до пп. 33.1.4. п. 33.1. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водій транспортного засобу, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), причетний до такої пригоди , зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відповідно до полісу АІ/0352947 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА».

Всупереч вимог ст. 33.1.4. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «УАСК АСКА» про настання ДТП, яке сталося 25 січня 2015 року, тільки 14 квітня 2015 року. Доказів, які б спростовували дані ствердження позивача, відповідач суду не надав.

05 березня 2015 року з вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу «Тойота Камрі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернулась власник ОСОБА_2 було визнано страховим та на підставі розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № 359/10, на підставі Висновку № 11-04-15В від 14 квітня 2015 року, на рахунок потерпілої особи було перераховано страхове відшкодування на загальну суму 49490,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що неповідомлення застрахованою особою страховика про ДТП у встановлений законом строк є підставою для відшкуодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Колегія суддів не може погодитись із винесеними у справі судовими рішеннями, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Положеннями підпунктів 33.1, 33.1.4 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місце знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 у справі № 6-186цс16.

Отже, факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна у ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку, не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 6-284цс15, постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 6-2011цс16, а також у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 752/9895/15-ц.

Судом першої інстанції не було враховано наведену вище правову позицію Верховного Суду України під час прийняття оскаржуваного рішення, а тому, на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України, заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 серпня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 серпня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров