ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1005/19 Справа № 182/1670/18 Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Куценко Т.Р., Макарова М.О.,

за участю секретаря Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 04.09.2014 року на підставі наказу № 66-п він був прийнятий на посаду начальника служби з економічної безпеки Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради (далі КП «НВУВКГ» НМР). 13.01.2017 року він був переведений на посаду начальника відділу охорони. 12.02.2018 року на підставі наказу № 33 від 12.02.2018 року його було звільнено з займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивач посилався на те, що наказ № 33 від 12.02.2018 року є незаконним, необґрунтованим і таким, що порушує його трудові права з наступних підстав.

03.11.2017 року адміністрацією підприємства був виданий наказ № 319 «Про скорочення штату працівників», згідно якого було скорочено штат працівників підприємства на 23 одиниці з 12.02.2018 року. Згідно додатку № 1 до наказу від 03.11.2017 року №319 скороченню підлягають одна посада начальника відділу охорони та двадцять дві посади сторожа. 03.11.2017 року Первинна профспілкова організація КП «НВУВКГ» НМР надала згоду на скорочення штату працівників на 22 штатні одиниці (охоронників) у зв`язку зі змінами вимог про надання охорони об`єктів КП «НВУВКГ» НМР. 15.11.2017 року позивач був попереджений про звільнення з 12.02.2018 року.

Також позивач зазначив, що у порушення вимог трудового законодавства, його не ознайомили з наявними на підприємстві вакантними посадами, відмовили у переводі на вакантну посаду інженера у відділі водопровідних мереж, хоча за фахом він інженер. Від нього приховали наявні на підприємстві наступні вакантні посади: завідувача базою відпочинку «Комунальник» у відділі головного механіка КП «Нікопольводоканал», інженера експедитора в бюро матеріального забезпечення, старшого інженера у відділі головного механіка, інженера з водоконтролю у відділі збуту, начальника бюро матеріального забезпечення. 07.02.2018 року він написав заяву про перевід на посаду завідуючого базою відпочинку, яка була проігнорована адміністрацією підприємства. Крім того, дозвіл на скорочення посади начальника відділу охорони профспілка не надала.

На підставі наведених осбвтавин позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ КП «НВУВКГ» НМР № 33 від 12.02.2018 року «Про припинення трудового договору (контракту)»; поновити його на попередньому місці роботи на посаді начальника відділу охорони; стягнути з КП «НВУВКГ» НМР на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що скорочення штату відбулося без погодження управління житлово-комунального господарства. Суд у рішенні послався на докази, з якими не був ознайомлений позивач. Також апелянт посилається на те, що профспілковою організацією при розгляді подання про скорочення штату було порушено ст.43 КЗпП України та зазначає про помилковість висновку суду про відсутність у нього кваліфікації для виконання робіт на посадах, які були вакантні на момент скорочення позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, залишити без змін.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 04.09.2014 року на підставі наказу № 66-п від 04.09.2014 року прийнятий на посаду начальника служби з економічної безпеки Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради.

13.01.2017 року на підставі наказу № 6-к від 13.01.2017 року ОСОБА_1 переведений на посаду начальника відділу охорони. 12.02.2018 року на підставі наказу № 33 від 12.02.2018 року він звільнений у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с.26-35,44,45).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що відповідачем при його звільненні допущено порушення норм трудового законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд прешої інстанції виходив з правомірності дій відповідача при звільненні позивача у звязку зі скороченням чисельності штату.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №319 від 03.11.2017 року «Про скорочення штату працівників», підписаним начальником КП «НВУВКГ» НМР Великим Ю.М., погодженим головою профкому Капто ОСОБА_2 .А., у зв`язку з оптимізацією штатної чисельності працівників підприємства було наказано скоротити з 12.02.2018 року штат працівників підприємства на 23 одиниці; затвердити перелік виключених зі штатного розпису підприємства професій у зв`язку зі скороченням штату (додаток №1 до наказу); начальнику відділу кадрів згідно чинного законодавства попередити працівників, які підлягають скороченню, під розпис про звільнення через скорочення штату. (а.с.8) У Додатку № 1 до наказу від 03.11.2017 року №319 вказано перелік посад і професій, які вилучені зі штатного розпису підприємства у зв`язку зі скороченням штату на 23 одиниці: одна штатна одиниця посади начальника відділу охорони та двадцять дві штатні одиниці посади сторожа (а.с.8-на звороті).

Зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робочих Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради станом на 01.11.2017 рік (а.с.46-47), штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робочих Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради станом на 01.12.2017 рік (а.с.48-49) вбачається, що до вказаних штатних розписів включено структурний підрозділ «відділ охорони» у кількості 23 штатних одиниць, з яких: одна штатна одиниця начальник відділу охорони, 22 штатних одиниці сторож.

Зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робочих Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради станом на 2018 рік (а.с.50-52), штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робочих Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради на 12.02.2018 рік (а.с.53-54) вбачається, що зі штатного розпису на 2018 рік вилучено структурний підрозділ «відділ охорони» у кількості 23 штатних одиниць: одна штатна одиниця начальник відділу охорони, 22 штатних одиниці сторож.

З матеріалів справи вбачається, що 03.11.2017 року начальник КП «Нікопольводоканал» Великий Ю.М. у зв`язку зі змінами до вимог надання охорони об`єктів КП «Нікопольводоканал» (ліцензійною організацією) звернувся до профспілки КП «Нікопольводоканал» за погодженням на скорочення штату працівників підприємства на 23 штатних одиниці персоналу відділу охорони: начальник відділу 1 штатна одиниця, сторожі 22 штатних одиниці з 12.02.2018 року (а.с.55,61).

Як вбачається з листа голови профспілки КП «Нікопольводоканал» Капто І.А. від 03.11.2017 року (а.с.56), 03.11.2017 року на зборах профспілкового комітету було розглянуто 2 листа від КП «Нікопольводоканал» на 33 штатні одиниці, в тому числі на 23 штатні одиниці згідно листа від 03.11.2017 року. Стосовно листа від 03.11.2017 року вирішили надати згоду на скорочення штату працівників КП «Нікопольводоканал» на 23 штатні одиниці (персонал відділу охорони) у зв`язку зі змінами до вимог надання охорони об`єктів КП «Нікопольводоканал» (ліцензійною організацією).

Наказом №156-к від 10.11.2017 року «Про попередження працівників про наступне звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників» (а.с.62,62-на звороті), наказано попередити працівників відділу охорони про наступне звільнення 12.02.2018 року у зв`язку із скороченням штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП (в тому числі ОСОБА_1 ) (Відомість №1 до наказу); начальнику ВК Сердюченко Л ОСОБА_3 . по відомості № 1 цього наказу попередити працівників під розпис про наступне звільнення, запропонувати працівникам вакантні робочі місця (згідно Довідки про наявність вакансій).

Як вбачається з Додатку до наказу по КП «Нікопольводоканал» від 10.11.2017 року № 156-к, Відомості № 1 попередження працівників про наступне звільнення (а.с.10), 15.11.2017 року ОСОБА_1 (начальник відділу охорони) під підпис був попереджений про звільнення 12.02.2018 року.

Згідно довідки про наявність вакансій в КП «Нікопольводоканал» на 10.11.2017 року (а.с.64), з наявними вакантними посадами ОСОБА_1 був ознайомлений 15.11.2017 року, зазначив, що відмовляється від запропонованих вакансій.

З переліку вакантних робочих місць в КП «Нікопольводоканал» на 18.01.2018 року для працевлаштування працівників, які підлягають вивільненню (а.с.65) вбачається, що з наявними вакантними робочими місцями на 18.01.2018 року ОСОБА_1 був ознайомлений 25.01.2018 року, зазначив, що не згоден з запропонованими вакансіями.

З довідки про наявність вакансій в КП «Нікопольводоканал» на 05.02.2018 року (а.с.66) вбачається, що ОСОБА_1 з наявними вакантними місцями був ознайомлений 05.02.2018 року, однак про згоду або відмову від наявних вакансій не зазначив.

Згідно наказу № 33 від 12.02.2018 року (а.с.45), ОСОБА_1 12.02.2018 року звільнений з посади начальника відділу охорони у зв`язку із скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП.

Наведені вище обставини свідчать про правомірність дій та дотримання відповідачем норм трудового законодавства при звільненні позивача ОСОБА_1 у звязку зі скороченням чисельності штату.

Тому рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення його на роботі є законним та обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що скорочення штату відбулося без погодження управління житлово-комунального господарства колегією суддів не беруться до уваги, оскільки пунктом 4.4. Статуту підприємства передбачено, що безпосереднє управління підприємством здійснює його начальник, якому надано право самостійно вирішувати питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Нікопольської міської ради. Посилання на обовязкове погодження змін у штаті з управлінням житлово-комунального господарства є безпідставним, оскільки Статутом передбачено таке погодження при затвердженні структури підприємства та штату, а не змін до нього.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд у рішенні послався на докази, з якими не був ознайомлений позивач, спростовуються матеріалами справи, оскільки позивач неодноразово знайомився з матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що профспілковою організацією при розгляді подання про скорочення штату було порушено ст.43 КЗпП України спростовуються матеріалами справи та наявними у ній доказами, зокрема, листами Первинної профспілкової організації Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради від 26.06.2018 року (а.с.92), з якого вбачається, що 03.11.2017 року Первинною профспілковою організацією Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради було надано згоду на скорочення штату працівників відділу охорони на 23 штатних одиниці, у т.ч. начальника відділу охорони Василинича А.В.; згода на скорочення штату працівників відділу охорони надавалася згідно листа від 03.11.2017 року на 23 штатних одиниці, у т.ч. начальника відділу охорони Василинича А.В.

Посилання апелянта на помилковість висновку суду про відсутність у нього кваліфікації для виконання робіт на посадах, які були вакантні на момент скорочення позивача, а також на те, що не всі вакантні посади були йому запропоновані, колегією суддів перевірено, - вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідачем неодноразово пропонувалися позивачу вакантні посади, однак останній згоди на переведення не надав. Згідно довідки про наявність вакансій на підприємстві станом на 10.11.2017 року, 15.11.2017 року ОСОБА_1 було запропоновано перелік вакантних посад: слюсар АВР 6,5 розр, електрозварник 5 розр, слюсар-ремонтник 6 розр, 5 розр, 4 розр, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 та 5 розр, оператор котельні, муляр, маляр, лаборант хім.аналізу 3 розр., від яких позивач відмовився під підпис. (а.с.64) Згідно довідки про наявність вакансій на підприємстві станом на 18.01.2018 року, 25.01.2018 року ОСОБА_1 було запропоновано перелік вакантних посад: слюсар АВР 6,5 розр, електрозварник 5,6 розр, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 6, 5 та 4 розр, слюсар АВР 5, 4 розр., машиніст насосних установок 2 розр, муляр, маляр, лаборант хім.аналізу 3 розр., від яких позивач відмовився під підпис. (а.с.65) Згідно довідки про наявність вакансій на підприємстві станом на 05.02.2018 року, 05.02.2018 року ОСОБА_1 було запропоновано перелік вакантних посад: інженер, слюсар АВР 6,5 розр, електрогазозварник 5,6 розр, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 6,5 та 4 розр, слюсар АВР 5,4 розр., муляр, маляр, з якими позивач ознайомився, однак, згоди на їх зайняття не надав. (а.с.66)

Посилання позивача на його заяву про переведення на вакантну посаду завідувача базою відпочинку «Комунальник» у відділі головного механіка є безпідставними, так як відповідно до штатного розпису посада завідувача базою відпочинку «Комунальник» є тимчасовою (сезонною) та зайнята лише в літній період, що унеможливлювало переведення позивача на цю посаду. Крім того, зазначена посада не передбачена у штатному розкладі на 2018 рік.

Крім того, судом першої інстанції було досліджено диплом серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 , за спеціальністю «Обробка металів тиском», яким присвоєно кваліфікацію інженера-металурга, а також дано оцінку посадовим інструкціям начальника бюро матеріального забезпечення, старшого інженера відділу головного механіка, інженера (експедитора) бюро матеріального забезпечення та зроблено правильний висновок, що вказаним посадам позивач не відповідає, оскільки не має стажу роботи на відповідних посадах.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в мате

ріалах справи письмовими доказами.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375,382-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р.Куценко

М.О.Макаров