Справа № 308/7505/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Торчинович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород, подання головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського РВ ДВС про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України в порядку ст.441 ЦПК України та п.19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з поданням звернувся головний державний виконавць РВ ДВС Ужгородського РВ ДВС про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України в порядку ст.441 ЦПК України та"п.19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження.

Подання мотивує наступним: 27.11.2013 року на виконання до Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області надійшов виконавчий лист № 308/7505/13-ц від 16.09.2013 року виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 31 200,00 грн.

Відомості по виконавчому провадженні занесені до Автоматизованої системи виконавчого провадження за № 40949381.

27.11.2013 року головним державним виконавцем керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою передбачено боржнику самостійно виконати рішення в строк до 04.12.2013 року.

18.12.2014 року головним державним виконавцем керуючись ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої згідно ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) направлено сторонам виконавчого провадження для відома та в Територіальний сервісний центр МВС України № 2141 для виконання.

28.12.2018 року головним державним виконавцем надіслано електронні запити №49713714, № 49713713 до Пенсійного фонду України щодо осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб боржників, які отримують пенсії згідно відповідей № та № від 28.12.2018 року інформацію не знайдено.

28.12.2018 року головним державним виконавцем надіслано електронні запити № 49713722, № 49713721 до ДФС України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб та щодо про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями згідно відповіді № від 28.12.2018 року інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня та № НОМЕР_1 від 28.12.2018 року що юридичну особу ліквідовано (припинено) / фізичну особу - підприємця припинено.

06.12.2018 року головним державним виконавцем керуючись ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» з метою перевірки майнового стану боржника надіслано запити до реєструючих установ а саме: Відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області щодо наявності належних боржнику на праві власності земельних ділянок, Територіальний сервісний центр МВС України № 2141 щодо наявності належних боржнику на праві власності транспортних засобів, Головне управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області щодо наявності належних боржнику на праві власності тракторів чи інші самохідних механізмів, Управління Держпраці в Закарпатській області щодо наявності належних боржнику на праві власності технологічних засобів підвищеної небезпеки та об`єктів котлонагляду.

24.01.2019 року надійшла відповідь з МВС України №932 відповідно якої за боржником не значиться зареєстровані транспортні засоби.

26.02.2019 року надійшла відповідь з Управління Держпраці в Закарпатській області щодо відсутності належних боржнику на праві власності технологічних транспортних засобів, об`єктів підвищеної небезпеки та об`єктів котлонагляду.

11.03.2019 року головним державним виконавцем надіслано електронний запит до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону України за весь період перебування виконавчого засобу документа на примусовому виконанні, та відповідно відповіді на такий наданої 25.03.2019 року щодо відсутності належних боржнику на праві власності тракторів чи інші самохідних механізмів.

24.06.2019 року надійшла відповідь з Відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області щодо відсутності належних боржнику на праві власності земельних ділянок.

13.04.2019 року надійшла відповідь з Державної прикордонної служби України №911847018 згідно якої боржник документований для виїзду за кордон та що ним було здійснено виїзд за межі державного кордону України 15.08.2015 року о 06 год. 42 хв. Станом на 13.04.2019 року боржник на територію України не в`їжджав.

З огляду на вказане, головний державний інспектор, вказує, що вбачається факт свідомого ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. А тому просить суд: розглянути подання та винести ухвалу якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов до наступного висновку.

З матеріалів подання, встановлено, що 27.11.2013 року на виконання до Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області надійшов виконавчий лист № 308/7505/13-ц від 16.09.2013 року виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 31 200,00 грн.

Відомості по виконавчому провадженні занесені до Автоматизованої системи виконавчого провадження за № 40949381.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, передбачено ст. 441 ЦПК України, у відповідності з якою тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Згідно до положень п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням Приватний виконавець повинен мотивувати таке, обставинами та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобов`язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Зі змісту наведених вище норм закону вбачається, що можливість тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України пов`язана з ухиленням останнього від виконання зобов`язань,покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до положення ч.2-3 ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України саме на виконавця покладається тягар доказування.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалів виконавчого провадження.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Приватним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник, саме ухилявся від виконання зобов`язань за виконавчим провадженням.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що боржник свідомо ухиляється від виконання виконавчого напису та підтвердження того, що боржник має намір виїхати за межі України, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Так, державний виконавець вказує на те, що 27.11.2013 року головним державним виконавцем керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою передбачено боржнику самостійно виконати рішення в строк до 04.12.2013 року. В додатку до подання виконавець додає копію вказаної постанови, однак підтвердження факту надсилання такої та отримання її боржником до суду не надано. Що позбавляє суд можливості з`ясувати чи боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження. А тому суд вважає, що факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідним рішенням, що виконується у виконавчому провадженні поданням не доведено.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 р. №661?IV (з останніми змінами та доповненнями), на Державну прикордонну службу України, відповідно до визначених законом завдань, покладається обов`язок із запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України (в тому числі за дорученням правоохоронних органів) постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду/виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» передбачаються юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а саме за ухилення від їх виконання. Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, розглядаючи таку категорію справ, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 р., викладених у «Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», законом передбачаються юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм чинного законодавства України дає підстав стверджувати, що необхідною умовою для застосування до боржників тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту їх навмисного ухилення від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Окрім того в самому поданні державний виконавець вказує на те, що 13.04.2019 року згідно відповіді що надійшла з Державної прикордонної служби України №911847018 боржник документований для виїзду за кордон та що ним було здійснено виїзд за межі державного кордону України 15.08.2015 року о 06 год. 42 хв. Станом на 13.04.2019 року боржник на територію України не в`їжджав. При цьому, відомостей що на день звернення із даним поданням до суду боржник ОСОБА_1 перебуває на території України не надано.

Вивченням матеріалів також встановлено, що доказів отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття провадження, виклику приватного виконавця матеріали подання не містять.

Разом із тим, з клопотання та матеріалів, що до нього додані, вбачається, що 27.11.2013 року на виконання до Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області надійшов виконавчий лист № 308/7505/13-ц від 16.09.2013 року виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 31 200,00 грн., тоді як в прохальній частині подання виконавець просить винести ухвалу якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань за рішенням.

На підставі викладеного, суд вважає подання необґрунтованим та недоведеним, саме по собі посилання на заборгованість за судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язання, тому вимоги державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є передчасними і задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського РВ ДВС про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України в порядку ст.441 ЦПК України та п.19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15 ти денний строк з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош