Справа № 716/17/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.19 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судових засідань Вікторівської Д.Я.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_9

третьої особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про визнання права власності на квартиру, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.07.1989 Заставнівська міська рада народних депутатів прийняла рішення №68/8 про виділення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку АТП ОПС та Заставнівській районній державній санітарно-епідеміологічній станції.

Профспілковим комітетом та адміністрацією Заставнівської автоколони ОСС листами від 15.05.1997 ОСОБА_1 було надано квартиру для завершення будівництва.

Рішенням виконавчого комітету Заставнівської міської ради від 13.06.1997 ОСОБА_1 , як працівнику АТП ОСС , надано незавершену будівництвом 3-х кімнатну квартиру у будинку АДРЕСА_3 та зобов`язано за власні кошти завершити будівництво вказаної квартири.

У 2001 році позивач завершив будівництво вказаної квартири, яка складається з підвалу, площею 16,3 м.кв.; кладови, площею 4,1 м.кв.; коридору, площею 11,1 м.кв.; кімнати, площею 7,7 м.кв.; кімнати, площею 14,2 м.кв.; кімнати, площею 11,9 м.кв.; вбиральні, площею 5,1 м.кв.; ванної, площею 5,3 м.кв.; кухні, площею 9,50 м.кв., що підтверджується технічним паспортом, виготовленим 27.10.2016 Заставнівським районним бюро технічної інвентаризації.

Згідно із довідкою Сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 21.12.2018 квартира НОМЕР_4 в зазначеному будинку відповідає вимогам ДБН 360-92 .

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження квартира АДРЕСА_1 готова до експлуатації.

21.12.2018 позивач звернувся в Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області із відповідною заявою про прийняття зазначеної квартири в експлуатацію. Проте, листом від 22.12.2018 відповідач відмовив позивачу у прийнятті квартири до експлуатації, посилаючись на те, що в Управлінні ДАБІ відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на будівництво об`єкта «Реконструкція квартири АДРЕСА_6 », а також роз`яснено, що позивач має право звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на квартиру.

Вважаючи себе власником новоствореного майна, а саме квартири АДРЕСА_6 , яка після завершення будівництвом відповідає нормам ДБН 360-92 та придатна до експлуатації, проведені в ній будівельні роботи не порушують прав власників інших квартир у цьому будинку, та враховуючи, що відповідачем відмовлено у прийнятті вказаної квартири до експлуатації, позивач просить визнати за ним право власності на спірну квартиру в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні вимоги і в обґрунтування позовних вимог пояснив, що він працював молодим спеціалістом водієм у АТП ОПС. В той же час перебував на квартирному обліку у Заставнівській міській раді. Коли підійшла його черга, Заставнівською міською радою у 1997 році було прийнято рішення про виділення і надання йому незавершеної будівництвом квартири АДРЕСА_7 , будівництво якого розпочалося ще в 1989 р. Починаючи з вказаного часу він власними зусиллями проводив будівельні роботи, а саме поштукатурив внутрішні та зовнішні стіни у квартирі, спільно із іншими власниками сусідніх квартир перекрив дах у багатоквартирному будинку, встановив водостічні труби, встановив підлогу, сантехніку, підвів воду, підключився до водопровідної мережі, проклав електропроводку, встановив вікна, двері, провів косметичний ремонт. Тобто привів вказану квартиру в стан, придатний для постійного проживання.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та пояснила суду, що рішенням Заставнівської міської ради №68/8 від 21.07.1989 було виділено земельну ділянку в розмірі 0,09 га під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 для АТП облспоживспілки і райсанепідемстанції, між якими існувала домовленість про дольову участь у будівництві та зобов`язано директора АТП облспоживспілки виготовити технічну документацію на право ведення будівництва. Після виділення земельної ділянки - розпочалося будівництво житлового будинку. Проте, 13.06.1997 року у зв`язку із зверненням адміністрації АТП ОПС до Заставнівської міської ради, міською радою було прийнято рішення №65а про виділення квартир, що знаходяться в незавершеному будівництвом будинку АДРЕСА_3 , який будувався за кошти Заставнівської АТП ОСС, їх працівникам ОСОБА_1 та ОСОБА_6 На той момент ступінь готовності житлового будинку становила 48 %. Після чого ОСОБА_1 власними зусиллями провів усі необхідні будівельні та ремонтні роботи та привів вказану квартиру в стан, придатний для постійного проживання. На даний час позивач бажає узаконити своє право на вказану квартиру, проте не може цього зробити, поскільки обов`язковою умовою є здача житлового об`єкту в експлуатацію. Відповідач відмовив позивачу у прийнятті квартири до експлуатації, посилаючись на те, що в Управлінні ДАБІ відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на здійснене ОСОБА_1 будівництво спірної квартири, у зв`язку із чим позивач не може реалізувати своє право власності.

Представник відповідача ОСОБА_9 в обґрунтування позиції Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області щодо заявлених позовних вимог пояснила, що органи державного архітектурно-будівельного контролю не оспорюють право власності позивача на вказаний нею об`єкт будівництва, проте у зв`язку із відсутністю у позивача дозвільних документів на виконання будівельних робіт, передбачених чинним законодавством, прийняти в експлуатацію спірну квартиру немає можливості. Також пояснила, що 21.12.2018 до інспекції надійшла заява представника ОСОБА_1 про прийняття в експлуатацію житлового об`єкта, а саме квартири АДРЕСА_6 . До вказаної заяви було надано інвентарну справу та проектну документацію. Проте, вказані документи в розумінні чинного законодавства не є дозвільними документами, які дають право на виконання будівельних робіт, а тому враховуючи те, що позивачем до управління не було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, форма якої встановлена Порядком №461 - їй було відмовлено у прийнятті вказаного житлового об`єкта в експлуатацію. Також пояснила, що спірна квартира у відповідності до вимог ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відноситься до класу об`єктів з незначними наслідками (СС1), будівництво та реконструкція яких згідно з вказаним законом розпочинається з повідомлення замовником органу державного архітектурно-будівельного контролю про початок будівельних робіт на підставі якого видається дозвіл, а введення в експлуатацію - із заповнення декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Згідно з даними Єдиного реєстру, ведення якого розпочато з 20.05.2011, інформація щодо видачі будь-яких дозвільних документів або документів, поданих в порядку декларативного принципу, на виконання робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_7 - відсутня.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні визнали усі обставини, викладені у позовній заяві та не заперечували проти задоволення позовних вимог. Пояснили суду, що проведені будівельні роботи не порушують їхні права, як мешканців сусідніх квартир.

Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про дату і місце судового засідання, до суду не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 21.07.1989 Заставнівська міська рада народних депутатів прийняла рішення №68/8 про виділення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку АТП ОСС та Заставнівській районній державній санітарно-епідеміологічній станції (а.с.49).

В подальшому у 1989 році між Заставнівським автотранспортним підприємством облспоживспілки та Заставнівською державною районною санітарно-епідеміологічною станцією було укладено договір про пайову участь у будівництві чотирьохквартирного житлового будинку в м . Заставна Чернівецької області .

В той час позивач ОСОБА_1 працював у Заставнівському АТП ОСС на посаді молодого спеціаліста водія, в той же час він перебував на квартирному обліку у виконавчому комітеті Заставнівської міської ради.

Згідно довідки №105 від 15.11.1995, виданої Державним обласним бюро технічної інвентаризації, готовність недобудованого житлового будинку АДРЕСА_9 , забудівником якого вказано Заставнівське АТП ОСС, становила 48% (а.с.50).

15.05.1997 р. голова профкомітету Заставнівської АТП ОСС ОСОБА_14 та начальник Заставнівського АТП ОСС ОСОБА_10 листами звернулися до голови міської ради народних депутатів ОСОБА_11 , в яких повідомили про своє рішення передати дві квартири для завершення будівництва працівникам АТП ОСС ОСОБА_1 та ОСОБА_12

13.06.1997 виконавчим комітетом Заставнівської міської ради народних депутатів було прийнято рішення №65а про надання, зокрема працівнику АТП ОСС ОСОБА_1 3-х кімнатної квартири у будинку АДРЕСА_3 , незавершеному будівництвом та зобов`язано за власні кошти завершити будівництво квартири (а.с.8).

Встановлено, що у 2001 році позивач за власні кошти та не порушуючи права інших осіб завершив будівництво виділеної йому квартири, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим 27.10.2016 Заставнівським районним бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 (а.с.20-28).

Згідно довідки про інвентаризаційну вартість №398, виданої 27.12.2018 Заставнівським РБТІ, інвентаризаційна вартість квартири АДРЕСА_1 , становить 113 839 грн.00 коп. (а.с.31).

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що він є власником новоствореного майна - квартири АДРЕСА_6 , оскільки завершив її будівництво за власні кошти, у незавершеному багатоквартирному будинку, будівництво якого розпочалося в 1989 р. на підставі належної технічної документації на право ведення будівництва, а тому маючи намір належним чином оформити своє право власності на вказану квартиру 21.12.2018, звернувся до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області із відповідною заявою про прийняття зазначеної квартири в експлуатацію.

Проте, листом від 22.12.2018 №1024-1.20/1-1799/2334 відповідач відмовив позивачу у прийнятті квартири до експлуатації, посилаючись на те, що в Управлінні ДАБІ відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на будівництво об`єкта - квартири АДРЕСА_6 .

Згідно із ч. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідачем у позові про визнання права власності є особа, яка оспорює право власності на майно, або особа, яка хоч і не оспорює права власності на майно, але й не визнає його.

Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності, відповідно до ст. 317 ЦК України полягає у можливості володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Однак, позивач позбавлений права належним чином здійснювати своє право, як власник спірного майна відповідно до положень ст. 319 ЦК України, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, а отриманню їх перешкоджає відсутність у нього дозвільних документів на будівництво спірного майна, які б відповідали вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль визначено як сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил.

Державний архітектурно - будівельний контроль здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами.

Відмовляючи у прийнятті спірної квартири до експлуатації Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернівецькій області посилалося на те, що виконання будівельних робіт дозволяється після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (стаття 34 Закону № 3038-VI).

Згідно з статтею 9 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» будівництво об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом № 3038-VI.

За змістом статті 26 Закону № 3038-VI право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Крім того, згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів від 13.04.2011 №461 (далі - Порядок №461) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

З огляду на те, що в Єдиному реєстрі, ведення якого розпочато з 20.05.2011, відсутня інформація щодо видачі будь-яких дозвільних документів або документів поданих у порядку декларативного принципу, на виконання робіт з реконструкції квартири, що знаходиться за вищевказаною адресою, Управління ДАБІ повідомило про неможливість прийняття в експлуатацію цих об`єктів і роз`яснило позивачу право звернутися до суду й з подальшим прийняттям в експлуатацію самочинно збудованого об`єкта у відповідності до п.10 Порядку №461, яким встановлено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України "Про архітектурну діяльність" одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат

Проте, суд не погоджується з такими висновками Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Чернівецькій області з огляду на наступне.

Статтею 375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Самочинне будівництво є порушенням установлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, що є порушенням прав територіальної громади, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об`єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

Тобто, самочинне будівництво буде мати місце у трьох випадках:

- будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

- без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту;

- з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом в ході розгляду справи існуючому юридичному факті правомірності набуття права власності позивачем.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги котрого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Об`єктом даного позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою ж позову, є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого речового права на майно.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Заставнівської міської ради від 21.07.1989 року № 68/8 було виділено земельну ділянку в розмірі 0,09 га під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку по АДРЕСА_8 та зобов`язано директора АТП облспоживспілки ОСОБА_10 виготовити технічну документацію на право ведення будівництва (а.с.49).

На виконання рішення Заставнівської міської ради №68/8 від 21.07.1989 було виготовлено архітектурно - будівельну частину проектної документації по будівництву вказаного об`єкту (а.с.117-150).

В подальшому, а саме в 1997 р., на підставі рішення виконавчого комітету Заставнівської міської ради №65а від 13.06.1997 було передано двохкімнатну та трьохкімнатну квартири, що знаходяться в недобудованому будинку по АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 та зобов`язано їх за власні кошти завершити будівництво даних квартир (а.с.8).

На виконання вказаного рішення позивач, починаючи з 1997 року провів ряд будівельних робіт та власними матеріальними зусиллями добудував згідно вимог проекту та технічних умов дану квартиру у житловому будинку.

Так, згідно із довідкою Сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 27.12.2018 квартира №1 в зазначеному будинку відповідає вимогам ДБН 360-92 (а.с.31).

Готовність вказаного об`єкта до експлуатації встановлено експертом ОСОБА_13 у звіті про проведення технічного обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет визначення можливості або неможливості її надійної та безпечної експлуатації від 26.12.2018 (а.с.16), згідно якого на момент обстеження недоліків не виявлено та встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації даної квартири (а.с.15-19).

Отже, представлені документи засвідчують, що ОСОБА_1 було дотримано всіх необхідних та передбачених законодавством умов щодо новоствореного нерухомого майна (квартири у багатоквартирному житловому будинку).

Крім того, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 17.02.2009 ОСОБА_1 є співвласником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_10 , яка надана останньому для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд (а.с.57).

Наведене свідчить про те, що позивачем завершувалося будівництво спірної квартири у 4-х квартирному будинку, розташованому на земельній ділянці, переданій Заставнівською міською радою саме для цієї мети, тобто із дотримання цільового призначення та на підставі затвердженої у встановленому порядку на час будівництва порядку проектної документації, а тому відсутні такі ознаки самочинного будівництва, як будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту.

Також встановлено, що фактично спірна квартира є об`єктом завершеного будівництва та відповідає вимогам Державних будівельних, архітектурних, санітарних, пожежних та екологічних норм і правил, а отже, таке будівництво не є самочинним, адже здійснювалося із дотриманням всіх встановлених діючим на час будівництва спірної квартири законодавством вимог.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право власності на спірну квартиру набуте позивачем правомірно, на підставах, що не заборонені законом, здійснене будівництво не порушує прав чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, ст.ст.16, 182, 316, 317, 319, 328, 331, 375, 376, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 10, 11, 209, 212-215, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 04.03.1999 Заставнівським РВ УМВС в Чернівецькій області, РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 03.06.2019.

Суддя Пухарєва О.В.