печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

27 вересня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Козлова Р.Ю.,

при секретарі: Іваненку С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про припинення стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, про стягнення заборгованості зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки та просив суд ухвалити рішення про припинення стягнення аліментів, що стягуються Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області на підставі виконавчого листа № 757/35696/15-ц від 14 грудня 2015 року на підставі відкритого виконавчого провадження ВП №51699743, починаючи з 19 листопада 2018 року.

Представник позивача звернулася до суду із заявою, в якій з метою забезпечення даного позову просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого листа №757/35696/15-ц від 14 грудня 2015 року, на підставі якого відкрито ВП №51699743 до розгляду позовної заяви, про що постановити відповідну ухвалу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічними вимогами до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

18 вересня 2019 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду із повторною заявою про забезпечення позову ОСОБА_4

Додатково обґрунтовуючи подану заяву, представник позивача зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно.

13 березня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва було подано позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів. В той же час, 30 липня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва було подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року затверджено мирову угоду, укладену 19 листопада 2018 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до умов якої, позивач зобов`язується сплачувати відповідачці щомісячно аліменти, на користь своїх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі в національній валюті України, що еквівалентна 500 дол. США на дату сплати аліментів на кожну дитину до її повноліття. В свою чергу, відповідачка листом від 30.11.2018 року повідомила про те, що сторонами в мировій угоді, яка затверджена судом, погоджений відповідний розмір аліментів на майбутнє, починаючи з листопада 2018 року. При цьому зазначила відповідачка, що існує заборгованість позивача по сплаті аліментів за період до укладення мирової угоди.

На момент вирішення даного спору, а саме 16 вересня 2019 року ОСОБА_12 отримав вимогу державного виконавця в якій державний виконавець просить надати відомості та копії документів, щодо правочинів, копії банківських виписок, відомості про рахунки боржника,- позивача за первісним позовом, як за 2018 рік (до укладення мирової угоди), так і за 2019 рік (після перегляду розміру аліментів та укладення мирової угоди). Крім того, зазначає представник позивача, 16 вересня 2019 року позивач отримав постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернуто стягнення на доходи боржника, які він отримує, як фізична особа суб`єкт підприємницької діяльності, який був зареєстрований вже після укладення мирової угоди. При цьому, в матеріалах справи міститься мирова угода, яка й стала підставою для звернення до суду з даним позовом про припинення стягнення аліментів, відповідно до якої позивач сплачує аліменти на користь своїх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі в національній валюті України, що еквівалентна 500 дол. США на дату сплати аліментів щомісячно. Умови даної угоди Позивачем не порушуються.До того ж, в матеріалах справи містяться докази, сплати позивачем аліментів на користь дітей, що стягується на підставі виконавчого листа та відраховуються із заробітної плати вже після укладення сторонами мирової угоди.

Також, як на підставу для повторного звернення до суду із заявою про забезпечення позову у спосіб запропонований позивачем, представник серед іншого зазначає, що відповідачка у підготовчому судовому засіданні пред`явила зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. Відтак у разі задоволення повністю або частково даного повозу, дане рішення буде слугувати підставою для видачі іншого виконавчого листа. А отже забезпечити виконання такого рішення за рахунок існуючого виконавчого провадження є незаконним. Крім того, продовжуючи стягнення на підставі спірного виконавчого листа може призвести до наслідків, передбачених ч. 2 ст. 149 ЦПК України, а саме: не забезпечення даного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого листа № 757/35696/15-ц від 14.12.2015 року, виданого на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2015 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження №51699743 істотно ускладнює, та навіть може унеможливити ефективний захист позивача та поновлення його порушених прав. Адже, починаючи с грудня 2018 року, позивач сплачує аліменти за двома виконавчими листами, що грубо порушує як його права.

З урахуванням вищенаведених обґрунтувань, представник позивача просить суд забезпечити первісний позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого листа №757/35696/15-ц від 14.12.2015 року, на підставі якого відкрито ВП №51699743 до розгляду позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши предмет та підстави пред`явленого позову, обсяг заявлених вимог та надані представником позивача додаткові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У відповідності до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 1 даної постанови визначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має: з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Так, судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником та докази які надані на її обґрунтування, суд дійшов висновку що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, у майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення як первісних та і зустрічних позовних вимог, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів сторін, за захистом яких вони звернулися до суду. Представником у належний спосіб доведено допустимими доказами, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Окрім іншого, суд вважає що забезпеченням позову не буде порушено права та законні інтереси стягувача у виконавчому провадження, оскільки його зупинення не призведе до неможливості отримання аліментів, оскільки як встановлено та вбачається з матеріалів справи на виконання укладеної між сторонами мирової угоди, на користь позивачки за зустрічним позовом регулярно сплачуються аліменти у визначеному сторонами розмірі, відтак і підстави для застосування зустрічного забезпечення у даному випадку відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого листа № 757/35696/15-ц від 14 грудня 2015 року, виданого на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження №51699743.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: