Справа № 646/4206/18
№ провадження 2/646/370/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І.М.

при секретарі Ушаковій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6), Прокуратури Харківської області (61050, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4) про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів прокуратури,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 (надалі- Позивач), звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів прокуратури у розмірі 50000,00 грн., та винесення окремої ухвали до кваліфікаційно дисциплінарної комісії прокурорів щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. Позов мотивує тим, що 30.08.2017 він звернувся до Прокуратури Харківської області із заявою про вчинення злочину з боку посадових осіб та слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Решетняка А.В. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, проте старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбань В.В. відмовився внести зазначену заяву до Єдиного реєстру судових рішень (ЄРДР) та розпочати розслідування. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 зобов`язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відомості за заявою від 30.08.2018 до ЄРДР. В подальшому досудове розслідування кримінального провадження № 0001100 проводилось не належним чином, внаслідок чого Позивач 18.12.2017 звернувся до слідчого КорбаняВ.В. із клопотанням щодо надання інформації про стан кримінального провадження та про процесуальні заходи, які проведені під час досудового розслідування у ньому. Зазначене клопотанням слідчим розглянуто не було, а кримінальне провадження № 0001100 безпідставно закрите. Відповідно до ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.02.2018 слідчого зобов`язано розглянути клопотання від 18.12.2017 та надати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки у кримінальному провадженні № 0001100, проте зазначена ухвала на даний час не виконана. 05.02.2018 позивач звернувся до слідчого Корбаня В.В. із клопотанням про визнання його потерпілим у наведеному кримінальному провадженні, оскільки внаслідок кримінального правопорушення йому завдана моральна шкода. Постанова за наслідками розгляду клопотання про відмову у визнані потерпілим винесена слідчим 15.02.2018 та надана позивачу лише 24.06.2018. У лютому 2018 року слідчим у кримінальному провадженні № 0001100 винесена постанова про закриття, яка скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.06.2018 за наслідками розгляду скарги Позивача. Позивач також в обґрунтування позовної заяви зазначає, що процесуальними керівниками у наведеному кримінальному провадженні процесуальні заходи, спрямовані на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, не здійснювалися, через що йому завдано моральної шкоди. Заподіяна Позивачу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, завданих йому протиправною поведінкою з боку співробітників прокуратури, порушенні нормальних життєвих зв`язків позивача, він вимушений докладати не аби-яких зусиль для встановлення істини у кримінальному провадженні № 0001100, незаконна бездіяльність прокуратури Харківської області підриває довіру населення та сприяє формуванню негативного ставлення у громадян та, зокрема, у Позивача до даних структур.

Ухвалою Червнозаводського районного суду м. Харкова від 24.09.2018 відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного судового провадження без виклику сторін.

Відповідачем Прокуратурою Харківської області,- надано відзив на позовну заяву, в якому Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначає, що вимоги Позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки моральна шкода обґрунтована позивачем бездіяльністю слідчого прокуратури та винесенням незаконних процесуальних рішень, які в подальшому були скасовані слідчими суддями. Однак зазначене не є безумовною підставою для визнання вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, щодо вимоги про винесення окремої ухвали до кваліфікаційно дисциплінарної комісії прокурорів щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності Відповідачем зазначено, що відповідно до Рішення № 433дп-18 від 03.10.2018 Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів, Дисциплінарне провадження № 11/2/4-1158дс-211дп-18 щодо старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбаня В.В. закрито у зв`язку з відсутністю дисциплінарного проступку.

Позивачем надано відповідь, в якій він зазначив про неотримання ним відзиву на позовну заяву, зауважив про невжиття Прокуратурою Харківської області заходів щодо розслідування кримінального провадження № 0001100, поновлення порушених прав відповідача та притягнення до відповідальності осіб, що вчинили кримінальне правопорушення. Наведене викликає у Позивача дискомфорт та почуття несправедливості як у громадянина України, оскільки у зв`язку з неефективним розслідуванням кримінальної справи спливають строки притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Необхідність ініціювання судових слухань в судах різних інстанцій з метою поновлення своїх порушених прав, захисту честі та гідності, зобов`язання Прокуратури Харківської області виконувати свої обв`язки, забирає багато часу, завдає шкоди здоров`ю, порушує життєві ритми та зв`язки, для поновлення яких Позивачу необхідні додаткові час та зусилля. Позивач наголошує, шо завдана йому моральна шкода безпосередньо пов`язана з втратою ним довіри до Держави та її посадових осіб, що є засадами існування сучасного суспільства, Прокуратура Харківської області негативно впливає на морально - фізичний стан, що призвело до морально- психологічних перевантажень на нього, що дозволяє вважати доведеними обставини наявності душевних страждань у зв`язку із протиправною поведінкою працівників прокуратури Харківської області. Крім того позивач зазначив, що доводи Відповідача щодо винесеного 03.10.2018 рішення Кваліфікаційно- дисциплінарною комісією прокурорів не заслуговують на увагу суду, оскільки після винесення зазначеного рішення 29.10.2018 ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова скасована постанова слідчого Корбаня В.В. від 23.07.2018, а відтак кваліфікаційно- дисциплінарна комісія прокурорів була позбавлена можливості прийняти законне та справедливе рішення. Позов підтримав та просив задовольнити.

Оскільки відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст. 5 ЦПК України.

Судом встановлено, що 30.08.2017 позивач звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про кримінальне правопорушення та просив внести до ЄРДР відомості про вчинення злочину з боку посадових осіб та слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Решетнякка А.В., оскільки в діях останнього при розгляді кримінального провадження вбачається склад кримінального правопорушення передбачений ч.3 ст. 382 КК України.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В порядку статті 303 КПК України позивач звернувся із скаргою до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова, в якій просив визнати бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 30.08.2017 та зобов`язати прокуратуру Харківської області внести відомості за його заявою від 30.08.2017 до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості за заявою ОСОБА_1 від 30.08.2017 про вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР.

11.10.2017 за заявою ОСОБА_1 від 30.08.2017 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100 за фактом невиконання судового рішення окремими працівниками СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбань В.В. від 02.02.2018 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001100 від 11.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діях слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червнозаводського районного суду м. Харкова від 14.06.2018 вищезазначена постанова від 02.02.2018 скасована, матеріали кримінального провадження № 0001100 повернути слідчому для продовження досудового розслідування.

18 грудня 2017 року Позивач звернувся до старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбаня В.В. у кримінальному провадженні №0001100 з клопотанням про вчинення слідчих дій.

Ухвалою слідчого судді Червнозаводського районного суду м. Харкова від 20.02.2018 зобов`язано уповноважену особу прокуратури Харківської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18.12.2017 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001100, відповідно до вимог ст. 220 КПК України.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбаня В.В. від 23.07.2018 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю в діях слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України.

Зазначена постанова у кримінальному провадженні №0001100, винесена старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбанем В.В. скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2018.

Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів 03.10.2018 винесене рішення №433дп-18, відповідно до якого дисциплінарне провадження № 11/2/4-1158дс-211-дп-18 щодо старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбаня В.В., стосовно проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001100 від 11.102017 закрито.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Таким чином при розгляді даної справи застосуванню підлягають ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 6-440-цс16, та правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 30.01.2019 № 199/1478/17.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував бездіяльністю слідчого та процесуальних керівників у кримінальному провадженні, вважаючи незаконними процесуальні рішення старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбаня В.В., з огляду на їх подальше скасування слідчими суддями.

Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України , тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Винесення слідчими суддями Червонозаводського районного суду м. Харкова за наслідками розгляду скарг ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого ухвал про їх задоволення свідчить про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як це помилково вважає позивач, акцентуючи свої доводи на власному визначенні змісту частини 6 статті 1176 ЦК України.

Крім цього, за змістом ч. 6 ст. 1176 ЦК України вказана шкода відшкодовується на загальних підставах, що передбачає наявність складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність вищевказаних обставин.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіяння шкоди.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач. Обставини справи свідчать про те, що оскарження Позивачем бездіяльності співробітників прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 30.08.2017, оскарження нерозгляду клопотання від 18.12.2017, оскарженя винесених слідчим постанов про закриття кримінального провадження свідчить про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦПК України. Сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР, а також скасування ухвал про закриття кримінального провадження, не свідчать про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.

Вищезазначене свідчить про реалізацію Позивачем передбаченого КПК України права на оскарження бездіяльності співробітників прокуратури щодо невнесення його заяви про вчинення злочину до ЄРДР.

Суд зазначає, що скасування процесуального рішення слідчого або органу прокуратури не є безумовним доказом неправомірності такого процесуального рішення, дії або бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України. Окрім цього, ця обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Виходячи з вищезазначеного, правові підстави для застосування норм статей 1173,1174,1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Такі висновки суду збігаються з позицією Верховного суду, яка викладена в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17, та в постанові від 30.01.2019 № 199/1478/17, що відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди у причинному зв`язку з діями відповідачів та те, що правові підстави для застосування норм статей 1173,1174,1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди з відповідача, а відтак про відмову у задоволенні позову.

Крім того суд зазначає, що відповідно до положень ст. 262 ЦПК України підстави для постановлення окремої ухвали відсутні.

Керуючись ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81,141,258,259,263-265,268,273,352-354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів прокуратури - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу13Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя І.М. Шелест