Житомирський апеляційний суд
Справа №277/783/18 Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Категорія 47 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 277/783/18 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріс Полісся», за участю третьої особи ПП «Злагода Агро» про розірвання договорів оренди земельних ділянок

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріс Полісся» на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2018 року, ухвалене суддею Гресько В.А. в смт Ємільчине

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до ТОВ «Агріс Полісся», в якому просять розірвати укладений 10.01.2014 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Агріс Полісся» договір оренди земельної ділянки площею 1,98 га, кадастровий номер :07:000:0027, розірвати укладений 10.01.2014 р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Агріс Полісся» договір оренди земельної ділянки площею 1,49 га, кадастровий номер :07:000:0105, розірвати укладені 10.01.2014 р. між ОСОБА_4 та ТОВ «Агріс Полісся» договори оренди земельних ділянок площею 1,07 га, кадастровий номер :01:000:0078 та площею 0,98 га, кадастровий номер :01:000:0070 та стягнути з відповідача на їх користь понесені судові витрати. Вимоги обґрунтовують тим, що вони є власниками зазначених земельних ділянок. 10 січня 2014 року між ними та ТОВ «Агріс Полісся» укладено договори оренди земельних ділянок, відповідно до яких була проведена державна реєстрація права оренди земельних ділянок.

Позивачі зазначили, що відповідач не виконує обовязків взятих на себе при укладанні договору оренди землі, не сплачує орендну плату за користування земельними ділянками за 2016-2017 рр., чим порушив істотні умови договору оренди землі.

Крім того, у березні 2018 року позивачам стало відомо, що 06.10.2016 р. між відповідачем та ПП «Злагода Агро» були укладені договори суборенди їх земельних ділянок. Після цього проведено державну реєстрацію права суборенди земельних ділянок. Однак повідомлень з пропозицією надання згоди на передачу орендованих земельних ділянок в суборенду позивачі від відповідача не отримали.

Передавши земельні ділянки в суборенду ПП «Злагода Агро» без отримання на це згоди позивачів, відповідач порушив умови п.17 та 27 договору оренди, а також положення ч.1 ст.8 ЗУ «Про оренду землі». Позивачі вважають, що зазначені обставини є підставою для розірвання договорів оренди земельної ділянки.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено та розірвано договори оренди землі, які укладені 10.01.2014 р. між позивачами та ТОВ «Агріс Полісся». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Агріс Полісся» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначає, що укладення договорів суборенди передбачено умовами договорів оренди землі. Суборендар платив орендну плату позивачам, що підтверджується відомостями банку та особистими розписками позивачів, а тому зміна назви платника орендної плати не є порушенням істотних умов договорів оренди, оскільки обовязок обох сторін по оплаті та отриманні орендної плати виконаний, а отже досягнута і основна мета договорів оренди землі. Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав незаконними всі дії щодо договорів суборенди. Крім того, в рішенні суд посилається на обставини, які не були передбачені умовами договорів оренди внесення грошових коштів на депозитний рахунок позивача. Безпідставним є також посилання суду на те, що перекладання обовязку сплати орендної плати на третіх осіб ні законом, ні договором не передбачено, оскільки таке право передбачалося умовами спірних договорів, а також податковим законодавством.

Представник позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що земельні ділянки передані в суборенду без згоди власників, а обовязок зі сплати орендної плати покладався саме на орендаря.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких клопотань до апеляційного суду не направляли. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,98 га, кадастровий номер :07:000:0027, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 298176, виданим 05 жовтня 2006 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,49 га із кадастровим номером :07:000:0105, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №737412, виданим 05 жовтня 2006 року.

Позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,07 га із кадастровим номером :01:000:0078, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №737424, виданим 07 червня 2006 року та власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,98 га із кадастровим номером :01:000:0070, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №737424, виданим 07 червня 2006 року.

Позивачі 10 січня 2014 року уклали із ТОВ «Агріс Полісся» договори оренди землі, за умовами яких надали свої земельні ділянки в оренду (а.с.15,16,20,21,32,33,36,37). Договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «Агріс Полісся», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08 грудня 2015 року, номер запису 26876101, договір оренди землі, укладений між ОСОБА_3 і ТОВ «Агріс Полісся», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08 грудня 2015 року, номер запису 26874173, а договори оренди землі, укладені між ОСОБА_4 і ТОВ «Агріс Полісся», зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 жовтня 2016 року, номер запису 32005155 та 26 жовтня 2016 року, номер запису 32048764 (а.с.16,17,22,23,34,35,38,39).

Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно частини першої ст.8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21 жовтня 2016 року на підставі договору суборенди землі від 06 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «Агріс Полісся» та ПП «»Злагода-Агро», за останнім зареєстроване право суборенди земельної ділянки, належної на праві власності ОСОБА_2; згідно з відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21 жовтня 2016 року на підставі договору суборенди землі від 06 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «Агріс Полісся» та ПП «Злагода-Агро», за останнім зареєстроване право суборенди земельної ділянки, належної на праві власності ОСОБА_3, а згідно з відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24 жовтня 2016 року та 26 жовтня на підставі договору суборенди землі від 06 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «Агріс Полісся» та ПП «»Злагода-Агро», за останнім зареєстроване право суборенди земельних ділянок, належних на праві власності ОСОБА_4 (а.с.16,17,22,23,34,35,38,39).

Пунктом 27 договорів оренди землі передбачено право орендаря передавати земельну ділянку в суборенду на умовах цього договору за згодою власника. У пункті ж 17 договору зазначено, що без додаткової письмової згоди орендодавця, на підставі цього договору та у відповідності до Закону України «Про оренду землі», орендар вправі передавати земельну ділянку в суборенду за згодою власника іншим юридичним чи фізичним особам без зміни її цільового використання.

У матеріалах справи міститься заява-пояснення ОСОБА_6 від 12 червня 2018 року, справжність підпису якого посвідчена приватним нотаріусом Ємільчинського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_7, за змістом якої восени 2016 року керівництво ТОВ «Агріс Полісся» проводило зібрання пайщиків та повідомляло про наміри заключити договори суборенди з ПП «Злагода-Агро» (а.с.66).

Проте вважати, що заява-пояснення ОСОБА_6 від 12 червня 2018 року є беззаперечним доказом згоди власників земельних ділянок, тобто позивачів, на укладення договорів суборенди не можна, оскільки заява складена за спливом двох років після проведення таких зборів та відсутні відомості про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлялися належним чином про їх проведення або були на них присутні.

За таких обставин, земельні ділянки передані в суборенду для обробітку без погодження орендодавців.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено підстави та порядок розірвання договору оренди землі та зазначено, що він може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору.

За змістом ст.32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати в установлений договором строк, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Відповідно до змісту пункту 33 договорів оренди земельної ділянки, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків дія договору припиняється шляхом його розірвання.

Пункт сьомий договорів оренди землі передбачає, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, який складає 348,83 грн. по договорах ОСОБА_2, ОСОБА_3 та 174,41 грн. по договорах ОСОБА_4 Згідно пункту девятого договорів, орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди орендна плата сплачується до 31 грудня року, в якому укладено цей договір, пропорційно фактичній кількості днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується один раз на рік до 25 грудня поточного року.

До матеріалів справи приєднані копії документів, які, на думку ТОВ «Агріс Полісся», свідчать про належну виплату позивачам орендної плати за договорами оренди землі.

Згідно із відомістю № 17,18 ПП «Злагода-Агро» виплатило орендну плату за 2017 рік ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 420,88 грн. кожному (а.с.78,79). Проте, в даних відомостях відсутні дати отримання позивачами орендної плати.

Надані відповідачем копії розписок про отримання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від ПП «Злагода-Агро» повного розрахунку по орендній платі за земельний пай за 2016-2017 рр. не мають дати їх складання, містять посилання на договори оренди землі, які не укладалися між позивачами та ПП «Злагода-Агро», а також не підтверджені бухгалтерськими документами, зі змісту яких можливо було б зробити висновок щодо дати проведення виплати (а.с.80-84). Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо виплати позивачу ОСОБА_3 орендної плати.

Повідомлення, адресовані ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про прибуття до сільської ради для отримання орендної плати за договорами оренди землі з ТОВ «Агріс Полісся», не містять доказів отримання власниками земельних ділянок таких повідомлень (а.с.74,76,77).

Отже враховуючи, що ПП «Злагода-Агро» не є стороною договорів оренди землі, передача йому обовязку сплати орендної плати ні договором, ні законом не передбачено, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що він нараховував або вживав заходи для сплати позивачам орендної плати за 2016-2017 роки, що складає систему.

Згідно із частиною першою ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Договір оренди землі є домовленістю сторін, у даному випадку позивачів та відповідача щодо передачі в оренду земельної ділянки з отриманням за це орендної плати від відповідача, і в даному випадку волевиявлення позивачів, як власників земельних ділянок, було направлене саме на передачу земельних ділянок в оренду відповідачу, а не іншій особі. Передавши земельні ділянки в суборенду, відповідач порушив не тільки умови договорів оренди землі, а й права позивачів, як власників земельних ділянок, так як лише власнику надано право розпоряджатися своїм майном.

Із огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач систематично не сплачує позивачам орендної плати за земельні ділянки, які без їх згоди передав ПП «Злагода-Агро» в суборенду та поклав на останнього обовязок щодо виплати орендної плати, що є підставою для розірвання договорів оренди у звязку із істотним порушенням їх умов відповідачем.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на законність ухваленого рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріс Полісся» залишити без задоволення, рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 березня 2019 року.

Головуючий Судді