ПОСТАНОВА

Іменем України

07 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/16283/18

Провадження № 22-ц/818/2083/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І.В., Колтунової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2019 року в складі судді Горбунової Я.М.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі ј частини від усіх видів його заробітків щомісячно та додаткові витрати на оплату навчання в Національному Юридичному Університеті ім. Я.Мудрого в твердій грошовій формі у розмірі 6 500 грн.

Позовна заява мотивована тим, що вона є донькою відповідача по справі, на даний час після досягнення повноліття вона проживає разом із матір`ю, не одружена та не працює, навчається в Національному юридичному університеті ім. Я.Мудрого на 3 курсі вечірнього факультету та Харківському Національному економічному університеті ім. С. Кузнеця на 4 курсі, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги не надає, офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на оплату навчання відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням 01 березня 2019 року до Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; апелянт посилається на практику Європейського суду з прав людини, ст. ст. 141, 199, 200, 182 СК України, доводи про те, що відповідач був єдиним годувальником в сім'ї, забезпечував гідне життя дружині та донці, після розірвання шлюбу мешкав в одному приміщенні та забезпечував родину, за власні кошти зробив ремонт, придбав меблі та техніку не відповідають дійсності. Вказує на те, що отримує стипендію 1300 грн., витрачає на проїзд 1152, 00 грн. Стосовно висновків про те, що вона надає послуги у сфері краси, посилаючись на акант в соціальній мережі, зазначає, що сторінка не активна, публікації зроблені 2 роки тому, не надано доказів того, що в даний момент та саме вона займається наданням послуг в отримує заробіток, фотокартки з манікюром не свідчать про те, що вона отримує дохід з таких послуг. Стосовно світлин в мережі інтернет з подорожей зазначає, що їздила за кордон з танцювальним гуртком, яка частково була оплачена організаторами фестивалю, з мамою до Франції, яка оплачена мамою, на відпочинок на море, яка оплачена її молодим чоловіком, що підтвердили свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні першої інстанції. Також просить стягнути додаткові витрати в сумі 6500 грн. за оплату контракту за навчання в НЮУ ім. Я. Мудрого.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції учасниками справи не подано.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на оплату навчання.

Ухвалою Харківського апеляційного суду 03 квітня 2019 рокузакінчено підготовку до апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на оплату навчання.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в приміщенні Харківського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того факту, що вона потребує матеріальної допомоги в зв`язку з продовженням навчання, а відповідачем, навпаки, надані докази того, що матеріальний стан позивача є достатнім для забезпечення її потреб, твердження відповідача про те, що позивач не має потреби нести витрати за проживання у студентському гуртожитку або за оренду житла, а також витрати на проїзд з іншого населеного пункту до місця навчання знайшли свого підтвердження, в судовому засіданні підтверджені заперечення відповідача про те, що позивач має самостійний дохід, а саме, надає послуги в сфері краси, про цю обставину свідчить її робочий акаунт у соціальній мережі Вконтакте ( vk.com ), має з цієї діяльності постійний стабільний прибуток підтверджується публікаціями, загальна кількість робіт на фотографіях складає вже майже півтисячі, а саме 477 (станом на 21.01.2019 р ). в особистому профілі позивача у мережі Іnstagram оприлюднена велика кількість світлин, з яких вбачається, що позивач багато подорожує світом та постійно відпочиває за кордоном, отримує академічну стипендію.

Таким чином суд вважав, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача на період навчання задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача додаткових витрат на оплату навчання у Національному Юридичному Університеті імені Ярослава Мудрого в твердій грошовій формі 6 500,00 грн. за рік, то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню через їх необґрунтованість.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.3)

Згідно договору № 1 від 20 липня 2016 року Національний Юридичний Університет ім. Я.Мудрого та ОСОБА_2 . для ОСОБА_1 уклали договір про надання освітніх послуг на загальну вартість 52 000 грн.

Згідно довідки № 47 від 31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 є студентом 3-го курсу 1 групи вечірнього факультету Національного юридичного університету ім. Я.Мудрого. (а.с.6)

Згідно довідки № 32/4005 від 25.10.2018 року ОСОБА_1 є студентом 4-го курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету консалтингу і міжнародного бізнесу, денної форми навчання Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця. (а.с.7)

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (стаття 199 СК України).

Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі.

Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частиною першою ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як на підставу своїх заперечень відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_1 зарахована на навчання до Харківського національного економічного університету ім. Семена Кузнеця за рахунок державного замовлення, студентка ОСОБА_1 у період з вересня по грудень 2015 року, з січня по грудень 2016 року, з лютого по грудень 2018 року та в січні 2019 року отримувала академічну стипендію, не несе витрат на оплату навчального процесу, на оренду житла, зазначає, що залишив доньці та дружині двокімнатну квартиру та з серпня 2018 року почав проживати окремо, ним було зроблено ремонт та істотно поліпшені житлові умови. Зазначає, що позивач надає послуги у сфері краси, має самостійний дохід.

Відповідач не зазначив розмір стипендії, водночас, ОСОБА_1 не заперечувала, що отримує стипендію, розмір якої становить 1 300 грн., також надала розрахунок, що на проїзд до університету витрачає кошти на проїзд у сумі 1 152 грн. та на підручники. Суд вважає, що вказана сума стипендії не може задовольнити матеріальні потреби дитини, які пов`язані із навчанням.

Відповідно до довідки Харківського національного економічного університету ім. Семена Кузнеця, ОСОБА_1 дійсно навчається на 4 курсі першого рівня вищої освіти консалтингу і міжнародного бізнесу на денній формі навчання Харківського національного економічного університету ім. Семена Кузнеця за державним замовленням. (а. с. 7).

Відповідно до копії рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 березня 2104 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано. Донька ОСОБА_1 проживає з матір`ю в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 8). Відповідач не заперечував і, як сам зазначив, проживає окремо від позивача та її матері.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач ОСОБА_2 працює слюсарем з ремонту рухомого складу в Виробничому підрозділі «Харківська вагонна дільниця» Регіональної філії «Південна залізниця», офіційно працевлаштований, має постійний регулярний дохід, ці обставини належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано, відомості перебування на його утриманні іншої дружини, непрацездатних батьків або інших дітей матеріали справи також не містять.

Виходячи з того, що сімейним законодавством України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей, суд бере до уваги, що мати ОСОБА_1 бере учать в утриманні дитини, зокрема, оплачує поїздки за кордон, що не заперечується сторонами у справі, однак, у свою чергу, це не звільняє від обов`язку батька також утримувати свою дитину, та надавати матеріальну допомогу.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стосовно посилань на Інтернет сторінку, яку суд прийняв в якості того на підтвердження того, що ОСОБА_1 має самостійний дохід, шляхом надання послуг у сфері краси, суд апеляційної інстанції зауважує, що скрін - шоти аканту та світлини зі сторінки в соціальній мережі Інтернет не можуть бути прийняті в якості належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження отримання доходу позивачем ОСОБА_1 з надання таких послуг в розумінні ст. ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України.

Посилання відповідача на ті обставини, що залишив доньці та дружині двокімнатну квартиру та з серпня 2018 року почав проживати окремо, ним було зроблено ремонт та істотно поліпшені житлові умови, куплено техніку, не стосуються спірних правовідносин, та не входять до предмета доказування, оскільки предметом доказування у даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, що, водночас, не виключає обов`язок батька утримувати повнолітню дочку, яка продовжують навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення додаткових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

Таким чином, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на оплату навчання.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі належним чином досліджених доказів, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції враховує, що батьки зобов`язані утримувати свого повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, а тому, врахувавши матеріальне становище відповідача, доходить висновку про наявність підстав для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання у розмірі ј частини від усіх видів його заробітків щомісячно і до закінчення дитиною навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд доходить висновку про необхідність рішення суду скасувати, з ухваленням нової постанови, якою позовні вимоги необхідно задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , що продовжує навчання, у розмірі ј частини від усіх видів його заробітків щомісячно і до закінчення дитиною навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на оплату навчання відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , що продовжує навчання, у розмірі ј частини від усіх видів його заробітків щомісячно і до закінчення дитиною навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 20 коп. у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції та 1057 грн. 20 коп. у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2019 року - скасувати, ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , що продовжує навчання, у розмірі ј частини від усіх видів його заробітків щомісячно і до закінчення дитиною навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на оплату навчання - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1057 грн. 20 коп. у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки у випадках, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 червня 2019 року.

Головуючий - суддя - І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

І.А. Колтунова