РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року

м. Рівне

Справа № 564/1256/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/490/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач за первісним позовом: Приватне акціонерне товариство "Універсал Банк"

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Унівесал Банк» Гаврилюка С.В. на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року, ухваленого в складі судді Грипіч Л.А., дата складання повного тексту судового рішення 13 грудня 2018 року, у справі №564/1256/15-ц,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ПАТ«Унівесал Банк», як правонаступник ВАТ "Універсал Банку", звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано обставинами неналежного виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань і утворенням заборгованості у розмірі 94 109,10 швейцарських франків, з яких: 3238,84 шв. франків простроченої заборгованості по кредиту, 82 150,36 шв. франків суми дострокового стягнення кредиту, 8279,96 шв. франків відсотків, 439,94 шв. франків підвищених відсотків.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_1 пред`явила зустрічний позов про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним Кредитного Договору №068-2008-2192 від 26.06.2008 року та застосування правових наслідків недійсності правочинів.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним Кредитного Договору №068-2008-2192 від 26.06.2008 року та застосування правових наслідків недійсності правочинів - задоволено частково.

Визнано недійсними: Кредитний Договір №068-2008-2192 від 26.06.2008 року, укладений між публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"- відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк не довів у встановленому законом порядку виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо видачі відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 106 000,00 швейцарських франків та не підтвердив пред`явлені ним позовні вимоги відповідними доказами.

Окрім того, приховання під час укладання кредитного договору банком від ОСОБА_1 повної та об`єктивної інформації щодо реальної відсоткової ставки, що призводить до збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту та кінцевої загальної суми кредиту, яку ОСОБА_1 сплатила би банку, є беззаперечним обманом з боку банку.

У поданій на рішення апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову та задоволення первісного позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що банк зобов`язання з видачі кредиту виконав, а позичальник свої зобов`язання з повернення цих коштів з урахуванням встановленої плати за їх користування порушив, кредитні кошти у строки встановлені договором не повернув. При укладенні кредитного договору позивач була ознайомлена з умовами кредитного договору, ніяких зауважень та заперечень не мала, а банк надав їй всю необхідну інформацію про умови кредитування, з яким позичальник погодилася, уклавши відповідний договір.

Скаржник вказує, що статті 15 та 23 Закону України "Про захист прав споживачів" не містять положень про такі наслідки як недійсність правочину.

Звертає увагу, що валютою досліджуваного договору є швейцарський франк, і саме в цій валюті підлягають обчисленню всі складові кредитного зобов`язання. Наведене підтверджується тим, що постанова НБУ від 10.05.2007 р. № 168 "Про затвердження Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" не передбачає переведення валюти зобов`язання в інші валюти та визначення сукупної вартості кредиту та абсолютного значення подорожчання кредиту.

Зазначає, що експерт в порушення вимог вищевказаної постанови НБУ № 168 розрахунки виконано в національній валюті та не враховано, що розрахунок реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту відображають тільки орієнтовну інформацію станом на дату укладання договору. Експертом, не взято до уваги, що вартість страхових платежів, послуг нотаріуса, інших послуг (послуг з реєстрації тощо) встановлюється не кредитором, відтак останнім вказується лише прогнозована вартість.

Посилається на те, що судом не взято до уваги, заяву про видачу готівки 068В17 від 26.06.2008 р., відповідно до якої ОСОБА_1 було отримано кредитні кошти.

Скаржник вважає, що в оскаржуваному рішенні не наведено жодних належних та переконливих доказів того, що кредитор умисно повідомив позивачу відомості, які не відповідали дійсності. Позичальник свідомо поставив свій підпис під спірним договором, чим засвідчив свою згоду з його умовами. Крім того, позичальник отримав кредит та користується кредитними коштами. Протягом дії кредитного договору позичальник не звертався за роз`ясненнями положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, ти самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору та виконуючи його.

Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання договору недійсним в цілому.

Скаржник вказує, що строк позовної давності для визнання кредитного договору № 068-2008-2192 від 26.06.2008 р. недійсним закінчився, а тому до застосуванню підлягають наслідки передбачені ст. 267 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Убачається, що 26 червня 2008 року між ОСОБА_3 (Позичальник) та ВАТ «Банк Універсальний» (Банк) (правонаступник - ПАТ «Банк Універсальний») укладено кредитний договір №068-2008-2192 згідно з умовами якого Банк надав позичальнику 106 000,00 швейцарських франків зі сплатою 9.95 8 % річних терміном до 10 червня 2038 року. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно з умовами цього договору.

З метою забезпечення виконання за вказаним кредитним договором 26 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Банк Універсальний» (Банк) (ПАТ «Банк Універсальний») укладено договір поруки, відповідно до п. 1.3 якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за борговим зобов`язанням боржника - ОСОБА_3 , які виникають з умов кредитного договору № 068-2008-2192 від 26 червня 2008 року, в повному обсязі цих зобов`язань.

Відповідно до п. 5.3.2 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит в сумі вказаній у п. 1.1 договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим договором.

Крім того, згідно п. 6.1 кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим договором.

За умовами п. 5.2.5 кредитного договору відповідно до статтей 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Пунктом 8.5 кредитного договору передбачено, що уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що до укладення ним цього договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у кредитора, а саме:

найменування та місцезнаходження кредитора - юридичної особи та його структурного підрозділу;

умови кредитування (зокрема, щодо можливої суми кредиту; строку, на який кредит може бути одержаний; мети, для якої кредит може бути використаний: форми та видів його забезпечення; необхідності здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями позичальника; типу процентної ставки (фіксованої, плаваючої тощо); переваг та недоліків пропонованих схем кредитування);

орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо), варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги, можливості та умов дострокового повернення кредиту тощо.

Також, цим пунктом передбачено, що уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти.

Додатком № 1 до кредитного договору визначено перелік та вартість послуг, що надаються кредитором та третім особам і пов`язані з отриманням та обслуговуванням кредиту.

Додатком № 2 до кредитного договору сторони погодили графік платежів.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п.4. Договору поруки № 068-2008-2192-Р відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1050, 526, 527, 530 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК, порушенням зобов`язання є його невиконання або з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст.627, 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

З умовами Договору позичальник був ознайомлений, договір ним підписаний, що свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Про те, що умови договору були зрозумілі відповідачу, а також про те, що вона погодилася з ними, свідчать її підписи на кожній сторінці договору. Такі підписи містяться і на кожній сторінці усіх додатків до нього. А також, той факт, що вона тривалий час після укладення договору виконував договір, здійснюючи платежі, передбачені умовами договору.

Апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок експерта від 25.01.2018 року № 1.1-283/17 Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновком експертизи, який оцінюється на рівні з іншими доказами та не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (Стаття 89 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; а банк в свою чергу надав позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки тощо.

Також установлено, що ОСОБА_3 до ВАТ «Універсальний Банк» та його правонаступника ПАТ «Універсал Банк» із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення положень кредитного договору не зверталась, а також не скористалась передбаченим частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту.

Заявляючи вимоги про визнання недійсним кредитного договору №068-2008-2192 від 26 червня 2008 року ОСОБА_3 не довела того, що умови цього договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Враховуючи положення статей 203, 215, 627, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» апеляційний суд дійшов висновку, що кредитний договір укладено з дотриманням вимог законодавства щодо його форми та змісту, а також, що ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», виконало зобов`язання, передбачені статями 19, 47, 49, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», пунктів 2.1, 2.4, 2.5, 3.7, 3.8 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку, що положення кредитного договору є несправедливими та для визнання кредитного договору недійсним.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України висловленій у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

При цьому, посилання суду першої інстанції на висновок судово-економічної експертизи №1718 від 28.04.2016 року, на думку колегії суддів є хибним, оскільки розрахунок реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту банком здійснено станом на день укладення договору, а розрахунки експерта здійснені станом на іншу дату й у національній валюті, тоді як кредит надано в іноземній валюті, яка не є сталою по відношенню до гривні, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги позивача є прийнятними та обґрунтованими.

Таким чином, встановивши, що підстав для визнання кредитного договору недійсним немає, а основне зобов`язання за цим договором не виконано, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за його невиконання.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав ОСОБА_3 на умовах, визначених укладеним між ними договором, суму коштів.

Судом встановлено, що станом на 08.04.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 94 109,10 швейцарських франків яка складається з: 3 238,84 шв. франків простроченої заборгованості по кредиту, 82 150,36 шв. франків суми дострокового стягнення кредиту, 8 279,96 шв. франків відсотків, 439,94 шв. франків підвищених відсотків.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим позивачем розрахунком, у якому зазначено розмір виданого кредиту, суми сплачених позичальником платежів на виконання кредитного зобов`язання, періоди і суми виникнення заборгованості.

Проводячи оцінку поданих сторонами доказів, апеляційний суд, з урахуванням мети правочину, відносин між сторонами, поведінки сторін та обставин, що мають значення, встановив, що між сторонами був укладений договір про надання кредиту, що свідчить про наявність між сторонами кредитних правовідносин, а тому виходячи із факту порушення позичальником зобов`язань по обумовленому договору, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки висновки суду першої інстанції в цілому не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, на що обґрунтовано посилається позивач за первісним позовом в апеляційній скарзі, рішення суду підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то сплачені судові витрати ПАТ «Універсал Банк» при подачі позову в розмірі 3654 грн. та у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанцій в розмірі 10962 грн. підлягають стягненню з відповідачів за первісним позовом пропорційно заявленим вимогам.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Унівесал Банк» Гаврилюка С.В. задовольнити .

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним Кредитного Договору №068-2008-2192 від 26.06.2008 року та застосування правових наслідків недійсності правочинів відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м.Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) заборгованість за кредитом на загальну суму 94 109,10 швейцарських франків, з яких: 3238,84 швейцарських франків простроченої заборгованості по кредиту, 82 150,36 швейцарських франків суми дострокового стягнення кредиту, 8279,96 швейцарських франків відсотків, 439,94 швейцарських франків підвищених відсотків.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м.Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 7303,50 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 червня 2019 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Бондаренко Н.В.