РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3555/18

04 червня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

представника позивача ОСОБА_1

відповідача не з`явився

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/3555/18 за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про збільшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що за час стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 650 грн. щомісяця, істотно змінились обставини, що впливають на визначення розміру аліментів. Просить збільшити розмір аліментів і визначити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позові та пояснив, що у позивача погіршився матеріальний стан, оскільки мінімальний розмір аліментів збільшився, а відповідач продовжує сплачувати аліменти лише у визначеному судом розмірі і позивачу доводиться нести більше витрат на утримання дитини, а також у позивача погіршився стан здоров`я внаслідок побиття її відповідачем у 2017 році, через що остання постійно лікується. Крім того пояснила, що у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки останній працює за кордоном, у грудня 2018 року придбав автомобіль, а тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Просила позов задоволити.

Представник відповідача позов визнав частково на суму 1000 грн. та пояснив, що відповідач на даний час не працює, але перебуває за кордоном та шукає роботу. Крім того, пояснив, що відповідач своєчасно сплачує аліменти і надає кошти дитині крім аліментів, придбав дитині ноутбук.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07.12.2016 року по справі №564/2072/16-ц вирішено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 650,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Син проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, що не заперечується відповідачем.

Як вбачається із позовної заяви та відомостей з відділу обліку та моніторингу інформації реєстрації місця проживання УДМС України в Рівненській області, наразі відповідач має прізвище ОСОБА_7 .

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходамиповинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які бдозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовнота в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням тавідповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування продитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Із позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно не бажає приймати участі у рівному розподілі витрат на утримання сина, а обмежує свою участь у вихованні виключно сплатою 650 грн. аліментів щомісяця, яких не вистачає на повноцінне забезпечення найелементарніших потреб дитини. Позивач самотужки намагається утримувати сина та забезпечувати його усім необхідним.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки рішенням Костопільського районного суду Рівненської області присуджено до стягнення з відповідача аліменти у твердій сумі, то збільшення розміру аліментів не повинно змінювати способу виконання рішення, а тому збільшений розмір аліментів підлягає визначенню так само у твердій сумі.

Щодо посилання позивача на підвищення рівня життя і у потребою у зв`язку з цим сплачувати аліменти у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Вказана редакція статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» набрала чинності 28.08.2018 року. Таким чином, з 28.08.2018 стягнення аліментів у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку належить до повноважень виконавця.

Позивачем не надано доказів вжиття останньою заходів для стягнення державним виконавцем аліментів у мінімальному розмірі, а відтак доводи позивача про підвищення рівня життя і потребою у зв`язку з цим стягувати аліменти у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд не приймає до уваги.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача про погіршення її стану здоров`я внаслідок завдання відповідачем останній тілесних ушкоджень у 2017 році, оскільки позивачем не надано суду доказів наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили і яким би відповідача було визнано винним у нанесенні позивачу тілесних ушкоджень, а останні записи щодо стану здоров`я позивача датовані 07.08.2017 року.

Щодо доводів позивача про покращення матеріального становища відповідача, оскільки останній набув у 2011 році у власність автомобіль, то суд звертає увагу, що з пояснень сторони відповідача зазначений автомобіль перебуває у користуванні саме позивача і представником позивача вказану обставинну не спростовано, а тому суд не приймає до уваги такі доводи.

Суд також не приймає доводів позивача про перебування на утриманні останньої двох дітей від першого шлюбу, оскільки відповідно до наданих останньою свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 від 09.02.1996 року та серії НОМЕР_2 від 10.03.1999 року ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вказані особи є повнолітніми і доказів їх непрацездатності та потреби в утриманні позивачем не надано.

Разом з тим суд враховує, що у відповідача вочевидь покращився матеріальний стан, оскільки 26.12.2018 року останній набув у власність автомобіль марки Wolkswagen Passat, 2010 року випуску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України від 28.01.2019 року. Представник відповідача факт набуття 26.12.2018 року відповідачем у власність автомобіля не заперечував.

Також суд враховує, що відповідач офіційно працював за межами України до грудня 2018 року і на даний час також знаходиться за її межами в пошуках роботи, про що вказував представник відповідача у своїх поясненнях.

Суд також враховує, що відповідач своєчасно сплачує аліменти, визначені рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07.12.2016 року по справі №564/2072/16-ц, що підтверджується квитанціями про сплату аліментів, а також наданим відділом ДВС розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого станом на березень 2019 року заборгованість по їх сплаті становить лише 230,64 грн.

Крім того суд враховує, що відповідач регулярно надає допомогу дитині, придбав дитині ноутбук, про що представник відповідача не заперечував і що свідчить про наявну у відповідача можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі, ніж останній визнає. Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Доказів протилежного відповідачем суду не подано.

Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів із 650 грн. до 1500 грн. на утримання дитини, щомісячно, що є співрозмірним із розміром прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з урахуванням приписів ст.180 СК України.

Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення на вказану суму.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову судовий збір не сплачувався.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 762,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 43, 49, 136, 141, 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про збільшення розміру аліментів задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і встановити їх у розмірі 1500 /одна тисяча п`ятсот/ грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави 762 /сімсот шістдесят дві/ гривні 40 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 05.06.2019.

СуддяВ. В. Левчук