Ухвала

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 404/7331/16

провадження № 61-11235ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 листопада 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 08 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії в Кіровоградській області, Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго», фізичної особи-підприємця Соколовського Дениса Вікторовича, Кіровоградської міської ради Головного управління житлово-комунального господарства про визнання обставин незаконними, заборону вчиняти певні дії, зобов`язання відкликати листа та визнання його недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив: визнати, що електричний кабель фізичної особи-підприємця «Соколовський» прокладений від квартири № 18 , по фасаду житлового будинку, паралельно зовнішньому газопроводу (на відстані 10-15 см від нього) за адресою: АДРЕСА_2 , та підключений під напругою 0,22 кв. ВВРП-0,4 кв. - без проектного рішення на прокладку кабелю, тобто незаконно; визнати, що кабельна лінія (0,22 кв.) фізичної особи-підприємця «Соколовський», прокладена в металорукаві (від ВРП-0,4 кв. до квартири № 18) по фасаду будинку паралельно зовнішньому газопроводу (на відстані 10-15 см від нього) за адресою: провулок Училищний, 2 в місті Кропивницькому - відносно до відкритої електропроводки - Правил улаштування електроустановок (далі - ПУЕ) пункт 2.1.3., суперечить вимогам ПУЕ пункту 2.1.79 та не відповідає вимогам розміщення електромереж; заборонити експлуатацію кабельної лінії фізичною особою-підприємцем «Соколовський» (від ВРП-0,4 кв. до кв. 18); зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго» відключити від електропостачання (ВВРП-0,4 кВ.) кабельну лінію фізичної особи-підприємця «Соколовський»; зобов`язати Державну інспекцію з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії в Кіровоградській області виконати рекомендації Міністерства енергетики та вугільної промисловості (відповідно листа № 32.4-вих./676-16 від 23 травня 2016 року), а саме: відкликати лист від 17 квітня 2014 року № 03/335 на ім`я заступника мера міста Кіровограда Поліщука С. В., про що проінформувати Кіровський районний суд міста Кіровограда та Апеляційний суд Кіровоградської області; пред`явити суду висновки та приписи по кабельній лінії 0,22 кв. фізичної особи-підприємця «Соколовський» після проведеної інспекції 13 травня 2016 року (по дорученню Міненерговугілля України від 26 квітня 2016 року № 99/2135); визнати лист від 17 квітня 2014 року № 03/335 недійсним; зобов`язати Міський виконком міста Кропивницького виконати приписи Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградгаз» про усуненню порушення по техніці безпеки з електричним кабелем (0,22 кв.) фізичної особи-підприємця «Соколовський» на зовнішньому газопроводі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 демонтувати електричний кабель (0,22 кв.), який прокладений від ВРП-0,4 кв. (1-й під`їзд) до квартири № 18 (2-й під`їзд) по фасаду будинку (уздовж газопроводу) за вищевказаною адресою; визнати недійсним акт від 13 травня 2016 року № 25/32-05-18 Державної інспекції з енергетичного нагляду міста Кіровограда (Кропивницький); визнати, що начальник Державної інспекції з енергетичного нагляду міста Кропивницького Головченко Р. М. здійснює службовий злочин, виносить помилкові папери (лист від 17 квітня 2014 року № 03-335, акт від 13 травня 2016 року № 25/32-05-18), які протирічать вимогам ПУЕ; зобов`язати відповідачів усунути всі порушення Правил техніки безпеки згідно з ПУЕ - (ДІАОП - Державний нормативний акт про охорону праці, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 лютого 1998 року № 93/2533) (пункти ПУЕ: п.2.1.57, п.2.1.56, 2.1.75, 2.3.135); розірвати договір на поставку електроенергії від 28 вересня 2009 року № 1150 М, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Кіровоградобленерго» (згідно з листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 23 травня 2016 року № 32.4-ВИХ/676-16).

Кіровський районний суд міста Кіровограда рішенням від 01 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 08 травня 2019 року, в задоволенні позову відмовив.

07 червня 2019 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 листопада 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 08 травня 2019 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є визнання обставин незаконними, заборона вчиняти певні дії, зобов`язання відкликати листа та визнання його недійсним.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 листопада 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 08 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії в Кіровоградській області, Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго», фізичної особи-підприємця Соколовського Дениса Вікторовича, Кіровоградської міської ради Головного управління житлово-комунального господарства про визнання обставин незаконними, заборону вчиняти певні дії, зобов`язання відкликати листа та визнання його недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев