Справа № 426/1638/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

06 червня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Скрипника С.М.

секретаря: Брайловської М.М.

за участі: представника позивача- Осьмак Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Сватівського районного суду Луганської області звернулась адвокат Осьмак Я.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.03.2005 року, посвідченого державним нотаріусом другої Сватівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 349, позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В належному йому будинку зареєстрований ОСОБА_2 , брат дружини власника даного будинку.

Зазначена особа у будинку позивача не проживає більше ніж один рік без поважної причини. У 2013 році позивач зареєстрував у себе відповідача, оскільки він на той час проживав у м. Сватове, але за іншою адресою. Потім, останній поїхав проживати до м. Луганська, де і проживає зараз. Відповідач обіцяв позивачу, що приїде та зніметься з реєстрації, але цього не робить. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає. Відповідно до акту, складеного 01.03.2019 року, відповідач не проживає у зазначеному будинку з 2010 року, що підтверджено сусідами. Наявність зареєстрованої особи у житловому будинку позивача позбавляє його права отримати субсидію, вимушує сплачувати комунальні платежі, та порушують право власності.

Таким чином, позивач є власником будинку, але позбавлений можливості у повній мірі використовувати своє право власні у зв`язку з тим, що в будинку зареєстрований відповідач, який у добровільному порядку виїхав та не проживає. Через це він вимушений звертатись до суду.

Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 із зняттям його реєстраційного обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 20 березня 2019 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Представник позивача Осьмак Я.В. в судовому засіданні пояснила, що позов підтримує з підстав, зазначених у ньому та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`являв, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило.

Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що від позивача заперечень проти заочного вирішення справи до суду не надходило, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем вони сусіди. Звєгінцева вона не бачила, зі слів позивача це брат його дружини, тобто відповідач за адресою позивача не проживає. Дружина позивача проживає разом з ним за даною адресою.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що з Чурсіним вони сусіди, проживають порядок. Йому відомий той факт, що позивач у своєму будинку зареєстрував брата дружини, однак він його ніколи не бачить, що свідчить про те, що відповідач за вказаною адресою не проживає.

Суд, заслухавши представника позивача та свідків, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 7).

Згідно ст.156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до вимог ст.64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від у 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на даний час залишається зареєстрованим у будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 та не є членом сім`ї позивача в розумінні ч.2 ст.64 ЖК УРСР, не є власником чи наймачем вказаного житла.

Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном.

Також судом встановлено, що між позивачем та відповідачем будь-яких угод щодо користування спірним будинком не укладалося і відповідачі зареєстровані у будинку, належному позивачу без будь-яких правових підстав, чим порушує права позивача, як власника даного будинку.

Таким чином, відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України захист права позивача на безперешкодне володіння, користування та розпорядження будинком має бути реалізовано судом шляхом усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення відповідача із спірного житла.

Крім того, як вбачається з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом.

На підставі викладеного, та, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.. ст.. 12, 81, 141, 263-265, 354,355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Луганському апеляційному суду через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення буде складено 07.06.2019 року.

Суддя: С.М.Скрипник