Постанова

Іменем України

24 червня 2019 року

м. Київ

справа № 295/1149/16-ц

провадження № 61-21715св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 лютого 2017 року у складі судді Перекупки І. Г. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року у складі колегії суддів: Талько О. Б., Гансецької І. А., Микитюк О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ.

Позовна заява мотивована тим, що з 27 липня 1990 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу ними придбано квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстроване за ОСОБА_2 .

Рішенням суду з сімейного права Кфар Саба , Ізраїль від 05 грудня 2002 року шлюб між ними розірвано і укладено договір про майнові відносини та аліменти. Відповідно до цього договору відповідач зобов`язувався у разі продажу вказаної квартири передати їй половину вартості цього житла.

У подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_2 01 жовтня 2011 року без її згоди продав зазначену квартиру ОСОБА_4 та відмовився сплачувати половину вартості цього нерухомого майна.

Також ОСОБА_1 зазначала, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2014 року з відповідача стягнуто на її користь вартість 1/2 частини спірної квартири у розмірі 14 080,00 грн. Зазначене рішення на даний час переглядається у зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки рішенням цього ж суду від 05 березня 2015 року договір купівлі-продажу вказаної квартири визнано недійсним.

Посилаючись на зазначене, позивач просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею і відповідачем право власності на 1/2 її частину за кожним, залишивши житло у спільній частковій власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишено квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірна квартира була набута під час перебування позивача у шлюбі з відповідачем, а тому виходячи з принципу рівності часток подружжя у спільній cyмісній власності, ОСОБА_1 належить половина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін, оскільки придбана за час шлюбу, за їхні спільні кошти.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою та просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу на новий судовий розгляд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на ту обставину, що сторони цієї справи вже вирішили питання поділу спірної квартири, уклавши договір про майнові відносини та аліменти, який ніким не оспорювався. На виконання умов зазначеного договору рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації, визнано спірну квартиру об`єктом спільної сумісної власності подружжя, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у сумі 14 080,00 грн за Ѕ частку спірної квартири.

Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу, зазначає, що судами розглянуто спір громадян іноземної держави без застосування вимог розділу 11 ЦПК України «Провадження у справах за участю іноземних осіб», а також не роз`яснено відповідачу його право на подачу заяви про застосування позовної давності.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що сторони перебували у шлюбі з 27 липня 1990 року до 05 грудня 2002 року. За час перебування у шлюбі ними придбано квартиру АДРЕСА_1. Право власності на зазначене житло було зареєстроване за відповідачем.

01 жовтня 2011 року ОСОБА_2 продав спірну квартиру ОСОБА_4 за 28 160,00 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 25 червня 2014 року, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй 1/2 частину вказаної квартири у розмірі 14 080,00 грн. При визначенні цієї суми суд виходив із ціни квартири, яка зазначена у договорі купівлі-продажу.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05 березня 2015 року договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 томирі, укладений 01 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кулінічем Р. В. визнаний недійсним.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 березня 2015 року залишено без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним на час придбання сторонами вказаної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Аналогічна норма закріплена й у статті 60 СК України.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело i час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно iз законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Встановивши, що спірна квартира була набута під час перебування у шлюбі позивача та відповідача та врахувавши принцип рівності часток подружжя у спільній cyмісній власності, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та дійшли обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 належить половина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи касаційної скарги про те, щоспір між сторонами вже вирішений, оскільки на користь позивача стягнуто грошову компенсацію за належну їй 1/2 частину квартири, є безпідставним з огляду на таке.

ОСОБА_1 , вважаючи, що відповідач без її згоди продав спірну квартиру за ціною, яка не відповідає її дійсній ринковій вартості, оспорила договір купівлі-продажу. При цьому, зазначена у договорі ціна продажу раніше була врахована судом при визначенні розміру грошової компенсації, яка стягнута на користь позивача. У подальшому ця угода була визнана судом недійсною, що, в свою чергу, свідчить про поширення на квартиру режиму спільної сумісної власності сторін, а також вказує на те, що між ними триває спір щодо поділу цього майна.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко