Справа № 171/2169/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2019 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Л.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав по відношенню до її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначити опікуном малолітньої онуки. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є дідом малолітньої ОСОБА_4 , а відповідачка, яка є його донькою - матір`ю. Онука проживає разом з ним в АДРЕСА_1 . Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо дитини, а саме, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює належних умов для отримання повноцінного розвитку. З 2013 року відповідач фактично самоусунулася від виховання дитини та не цікавиться її життям, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Посилаючись на норми Закону України «Про охорону дитинства», СК України, ЦК України позивач вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Ухвалою суду від 15.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

23.01.2019 року в судовому засіданні в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 06.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2 позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, надали пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Дейнеко Н.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивача. Зазначила, що відповідачка ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 його онукою. Відповідачка на даний час проживає в с . Токівське Апостолівського району. Дитина ОСОБА_4 з серпня 2017 року проживає разом зі своїм дідом ОСОБА_1 в м .Кривий Ріг Дніпропетровської області, оскільки її мати ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя. Дитина на даний час доглянута, гарно навчається в школі, має все необхідне.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що є сином позивача. Зазначив, що відповідачка ОСОБА_3 є його сестрою, своєю донькою ОСОБА_4 вона не займається, на даний час дитина проживає в м.Кривий Ріг разом зі своїм дідом ОСОБА_7 , який займається її навчанням, вихованням, слідкує за станом здоров`я. Батька у дитини не має. За час проживання дитини у дідуся ОСОБА_3 доньку не провідувала, матеріально не допомагає, взагалі дитиною не цікавиться.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 12.03.2013 року та його перекладу зареєстрованого приватним нотаріусом в реєстрі за №1480,1481, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_3 , місцем державної реєстрації є відділ реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського району міста Новокузнецьк Кемеровської області (а.с.11,12).

Згідно акту 4-174 від 27.08.2018 року ОСОБА_1 проживає зі своєю сім`єю і онукою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , з 2015 року, без реєстрації (а.с.14).

З висновку районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації від 16.03.2018 року № 28-675/0/268-18 встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_2 ОСОБА_3 , змінила своє дошлюбне прізвище на ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно подання районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації від 27.02.2019 року № 28-416/0/268-19 встановлено можливість призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , над його малолітньою онукою ОСОБА_4 (а.с.56).

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки, зокрема, не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Таким чином, суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дитини, оскільки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не створює умов для спільного проживання з дитиною, не виконує інші обов`язки, тобто дитина позбавлення батьківського піклування.

Вказані обставини доведені показами свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

За таких обставин, винної поведінки відповідача ОСОБА_3 та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дитини, яка на даний час проживає з дідусем ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_4

Що стосується вимог про стягнення аліментів, то суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Врахувавши вимоги статей 182,183 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 25.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін.

Згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Нормами ч.2,4 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми права суд приходить до висновку щодо можливості призначення опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_4 її дідуся - ОСОБА_1 в сім`ї якого на даний час проживає дитина.

Згідно з ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4,12,13, 76-81,89, 141,258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (прож. по АДРЕСА_5 ) батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Токівське Апостолівського району Дніпропетровської області, (РНОКПП НОМЕР_3 , прож. по АДРЕСА_6 ) опікуном малолітньої онуки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 25.10.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати на оплату судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07.06.2019 року.

СуддяЛ. І. Кодрян