Справа № 645/5439/17
Провадження № 2-з/645/20/19
УХ В А Л А

21 травня 2019 року м. Харків Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

секретар судового засідання - Росада І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Петриченко Ольги Олександрівни про визнання договору дарування і договору купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельних ділянок недійсними внаслідок їх фіктивності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельних ділянок недійсними внаслідок їх фіктивності.

Матеріали справи містять заяву представника позивачів ОСОБА_6 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки кадастровий номер № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , площею 714 кв.м., зареєстрованої на підставі рішення РВК Московської ради від 30.11.1954 р. за № 830, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та 71/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_3 .. Також представник у заяві просив до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку з належними до будинку будівлями та земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що відповідачам належить земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 752 кв.м. Під час продажу ОСОБА_4 житлового будинку за вищевказаною адресою приватним нотаріусом Петриченко О.О. посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що розташоване на ділянці площею 714 кв.м., зареєстрованої на підставі рішення РВК Московської ради від 30.11.1954 р. за № 830. Тобто в договорі дарування та договорі купівлі-продажу одного і того ж майна житлового будинку вказано різні земельні ділянки із різною їхньою площею (752 кв.м та 714 кв.м) та різними правовим статусом реєстрації, що в подальшому може призвести до відчуження учасниками процесу як земельних ділянок, так і житлового будинку. З урахуванням викладеного, у позивачів наявні підстави побоюватись, що вказані протиріччя та суперечності у визнанні права власності на вищевказані земельні ділянки можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав заяву про забезпечення позову, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 , відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про забезпечення позову, просили відмовити у її задоволенні, при цьому представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що земельна ділянка не занесена до державного реєстру нерухомого майна та не зареєстрована за жодною особою на праві власності, ОСОБА_3 не має відношення до даної земельної ділянки. Також зазначив, що ОСОБА_3 подарував частину житлового будинку дружині ОСОБА_4 вже після ДТП, але до накладення арешту на майно.

Відповідач ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення заяви та зазначила, що частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , придбала в 2011 році, мешкає в будинку 7 років, зробила в ньому капітальний ремонт, іншого житла не має. Земельна ділянка, що розташована за даною адресою, знаходиться в неї в користуванні, вважала, що земельна ділянка належить їй, на даний час оформлює документи на земельну ділянку.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши заяву з доданими до неї документами, приходить до наступного.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на те, що предметом вказаного позову є правовідносини з приводу визнання недійсними внаслідок фіктивності договору дарування 71/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 714 кв.м., вищевикладене свідчить про наявність спору між сторонами.

За п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом встановлено, що згідно Договору дарування частини житлового будинку від 22.10.2010 року ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняла в дар 71/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 01 жовтня 2017 року, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,0752 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Згідно відповіді Департаменту земельних відносин від 11.02.2019 року зазначено, що рішення 22 сесії Харківської міської ради від 23.06.2004 року № 95/04 "Про передачу у власність та надання в оренду громадян земельних ділянок" ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 752 кв.м. по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарчіх будівль і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 94182621 від 10 серпня 2017 року, житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 714 кв.м., зареєстрована на підставі рішення РВК Московської ради від 30.11.1954 р. за № 830, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2610.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Слід зазначити, що такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно передбачає не тільки заборону його відчуження, а й взагалі заборону користування ним.

Отже, з метою недопущення порушення права ОСОБА_5 на користування нерухомим майном, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви в частині накладення арешту на нього.

Разом з тим, пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено такий вид забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії.

Враховуючи реальну загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження відповідачами спірного майна, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження 71/100 частин вищевказаного житлового будинку разом із земельними ділянками.

У задоволенні заяви в частині заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку з належними до будинку будівлями та земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , слід відмовити через не конкретизованість заявленої вимоги.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Петриченко Ольги Олександрівни про визнання договору дарування і договору купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельних ділянок недійсними внаслідок їх фіктивності - задовольнити частково.

Заборонити вчиняти дії щодо відчуження 71/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , а також земельних ділянок: кадастровий номер № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , площею 752 кв.м., зареєстрованої на підставі рішення РВК Московської ради від 30.11.1954 р. за № 830, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради для виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, що відповідає положенням ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 24.05.2019 року.

Суддя І. В. Ульяніч