Справа № 761/3087/18
Провадження № 2/761/1032/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Припутневич В.І., Грицик В.Л.,

Шлапаковій А.О.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_9.,

представника третьої особи: Кошового Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах з врахуванням заяви від 20.09.2018 року позивач просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з відповідача на малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі ј частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з часу подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття на користь державного закладу Київського міського будинку дитини ім..М.М.Городецького.

Вимоги обґрунтовані тим, що у незареєстрованому шлюбі позивач народила дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В актових записах про народження дітей батько записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

25.09.2012 року до Шевченківського УП ГУНП у м.Києві надійшло повідомлення про те, що з будинку АДРЕСА_1 чутно крик дитини, яка просить про допомогу, тому були викликані працівники поліції. При виїзді на місце виклику було встановлено, що дитина перебувала в квартирі №33 вказаного будинку, двері якої були відчиненими. В квартирі було виявлено двоє малолітніх дітей віком 2 та 4 роки, які перебували без нагляду дорослих в антисанітарних умовах.

Під час перевірки було встановлено, що відповідачка залишила без нагляду своїх дітей. Дітей було доставлено до лікувальної установи та складені відповідні акти.

26.09.2016 року до Служби у справах дітей надійшла заява відповідача з проханням надати дозвіл на відвідування дітей у лікувальній установі.

27.09.2016 року позивачем проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дітей та встановлено, що для дітей не створено належних умов для проживання та розвитку.

25.10.2016 року малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було влаштовано у відділення для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку дитини ім..М.М.Городецького.

Лихотинського Данила 07.09.2018 року було відібрано у відповідача та влаштовано у відділення для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку дитини ім..М.М.Городецького.

Мати дітей з моменту їх влаштування до державного закладу, відвідала їх декілька разів.

При неодноразовому обстеженні місця проживання дітей позивач встановив, що за час відсутності дітей мати не створила належних умов для проживання та повернення їх в сім?ю.

Позивач зазначає, що відповідач самоусунулась від виховання та утримання дітей, чим остаточно довела свої подальші наміри щодо своїх дітей, участі у вихованні та розвитку дітей не приймає, не забезпечує мінімальні умови життя малолітніх.

Крім того позивач зазначає, що відповідач, маючи дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , рішенням суду від 13.03.2006 року була позбавлена батьківських прав відносно них та діти передані під опіку бабусі ОСОБА_13 , 1936 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_9 відповідач народила дитину ОСОБА_14 , яка була залишена на подвір`ї біля будинку родичів. Рішенням суду від 12.11.2010 року відповідач була позбавлена батьківських прав відносно дитини та в подальшому рішенням суду від 28.02.2011 року ОСОБА_14 була усиновлена громадянами України.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні, яке відбулось 19.11.2018 року заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні так як вона належним чином виконує батьківські обов`язки та відсутні підстави для позбавлення її батьківських прав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що відсутні докази неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, а минулі життєві помилки відповідача не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав відносно дітей.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 не перебуває в зареєстрованому шлюбі та народила дітей:

-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Батьками дітей згідно із свідоцтвами про народження зазначені: мати - ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_16 .

Відомості про батька в актах про народження дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Зареєстроване місце проживання дітей - квартира АДРЕСА_3 , проте фактично відповідач разом з дітьми проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають на обліку у службі у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, як діти які опинилися у складних життєвих обставинах, що підтверджується копіями наказів №72 від 26.09.2016 року та №64 від 07.09.2018 року.

На підставі розпорядження №655 та №656 від 26.10.2016 року Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено до державного інтернатного закладу тимчасово.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі розпорядження Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №519 від 07.09.2018 року був відібраний від матері ОСОБА_5 у зв`язку з безпосередньою загрозою для життя та здоров`я дитини.

На підставі розпорядження Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №586 від 05.10.2018 року ОСОБА_4 було направлено до Київського міського будинку дитини ім.М.М.Городецького тимчасово.

Як встановлено в судовому засіданні, діти перебувають в Київському міському будинку дитини ім.М.М.Городецького. Мати з певною регулярністю відвідувала дітей.

Свідки ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 систематично не виконує батьківських обов`язків. Свідок неодноразово спостерігала, як відповідач випивала спиртні напої біля магазину в компанії інших осіб.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що 07.09.2016 року чула як більше години дитина, яка була одна в квартирі, плакала біля дверей. Коли приїхали працівники поліції та приїхала мати, вона вивела чоловіка, який ніби-то був з дитиною. Проте свідок наполягає, що в квартирі нікого з дитиною не було. Також свідок зазначила, що умови проживання в квартирі жахливі та не придатні для дітей.

ОСОБА_20 в судовому засіданні як свідок пояснив, що відповідач не зловживає спиртними напоями, ніколи її в стані алкогольного сп`яніння не бачив. Діти завжди охайні, мати також.

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що відповідач не виконує належним чином батьківських обов`язків на підтвердження чого було надано висновок Шевченківського УП ГУНП у м.Києві від 28.09.2016 року з якого вбачається, що 25.09.2016 року за адресою АДРЕСА_1 малолітня дитина через вікно кличе на допомогу. У зв`язку з чим були викликані працівники поліції та під час перевірки було встановлено, що 25.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 залишила без нагляду своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП.

ОСОБА_5 у власних поясненнях зазначила, що 25.09.2016 року вона з дітьми знаходилась вдома, а чоловік на роботі. Близько обіду вона вийшла з квартири та пішла за місцем роботи чоловіка, дітей залишила дома одних без нагляду. Додому повернулася близько восьмої години, а в дверях квартири виявила записку працівників поліції, що дітей забрали.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05.02.2019 року у справі №761/36246/18 було скасовано постанову про адміністративне правопорушення від 07.09.2018 року серія АА №552795 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження на тій підставі, що суду не надано доказів неналежного виконання ОСОБА_5 батьківських обов`язків 07.09.2018 року о 10 год. 50 хв.

Представник позивача додав до матеріалів справи звернення мешканців мікрорайону «Нивки», які просили не віддавати дітей ОСОБА_5 так як батьки не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, п`ють, курять. Діти постійно голодні, закриті сидять в квартирі, не бачать ні людей, ні свіжого повітря.

Звернення не містять підписів. А тому суд позбавлений був можливості встановити обставини, які зазначені в зверненнях.

06.09.2018 року мешканці будинку АДРЕСА_1 звернулися із скаргою в якій зазначали, що ОСОБА_5 не належним чином виконує власні батьківські обов`язки по відношенню до дітей.

Актами обстеження умов проживання від 15.12.2016 року та 06.04.2017 року встановлено, що діти проживають в квартирі АДРЕСА_1 , яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з двох кімнат загальною площею 46,2 кв.м. Умови проживання незадовільні, квартира потребує ремонтних робіт, прибирання, захаращена речами, на підлозі сміття. В квартирі є диван, 2 ліжка, дитяче ліжко, шафа, письмовий стіл, комод, стіл, крісло розкладне. В квартирі місце для дівчаток не облаштоване. В той же час в квартирі є гаряче та холодне водопостачання, опалення. Для дітей не створено належних умов для повноцінного розвитку та проживання. В квартирі, крім відповідача та дітей проживає біологічний батько дітей - ОСОБА_21 та власник квартири - ОСОБА_22 , 1941 року народження.

06.03.2018 року місце проживання відповідача відвідали працівники Шевченківського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді та в листі від 23.03.2018 року за №211/1-04 зазначили, що на момент відвідання квартири, в квартирі було відносно чисто та прибрано, в кімнаті де проживає малолітня дитина є всі необхідні базові речі для розвитку та відпочинку, також у кімнаті наявні речі для двох дітей, які знаходяться в Київському міському будинку дитини ім.М.М.Городецького, а саме: окремі ліжка, стіл та одяг. На момент відвідування із продуктів харчування у родини були наявні хліб, крупи, дитяча суміш та овочі (в невеликій кількості), фруктів, м`ясних та рибних продуктів не було.

Аналогічний візит відбувся 26.07.2018 року.

В судовому засіданні відповідачка пояснила, що вона дійсно не має офіційного місця роботи, проте працює без оформлення трудових відносин та перебуває на обліку у Шевченківській районній філії Київського міського центру зайнятості з 13.09.2018 року.

Центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді у власному листі від 17.05.2019 року №425/1-04 зазначив, що ОСОБА_5 відвідує дітей регулярно, виглядає охайно, привозить із собою солодощі та фрукти; інколи спілкується в телефонному режимі з медичною сестрою закладу; діти спілкуються з мамою охоче, чекають наступних зустрічей; мріють про спільний літній відпочинок з мамою та проговорювали бажання повернутися додому.

Висновками від 16.01.2018 року за №109/05/40-589 та від 25.09.2018 року за №109/05/40-8896 Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні не встановлено, що відносно дітей відповідач застосовувала фізичне насильство.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини.

Позивач в позові зазначає, що рішенням судів відповідача було позбавлено батьківських прав відносно дітей ОСОБА_11 , 2004 року народження, ОСОБА_12 , 2005 року народження та ОСОБА_14 , 2009 року народження.

Проте суд не може взяти до уваги зазначене як доказ неналежного виконання батьківських обов`язків відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 належним чином не виконувала батьківських прав (протее такі випадки не носять систематичного характеру), зокрема не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей (не встановлено, що відповідач відвідувала з дітьми музеї, виставки та ін.), не створює умов для отримання дітьми освіти (не забезпечує навчання дітей в дитячому садку); в той же час в судовому засіданні не встановлено, що відповідач не забезпечує дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Крім того, судом не встановлено винної поведінки відповідача, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, а тому з врахуванням встановленого в судовому засіданні, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відповідача, попередивши її про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.77-81, 141, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - відмовити в повному обсязі.

Попередити ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Покласти на органи опіки та піклуванняШевченківської районної в м. Києві державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов`язків відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2019 року

Суддя: Н.Г.Притула