Справа № 392/113/19
Провадження № 2/392/397/19
11 квітня 2019 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Березія Ю.А.,
при секретарі Кальній М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . В будинку зареєстрований відповідач, який фактично не проживає на протязі останніх п`яти років. Тому, позивач вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням, що належить йому на праві власності.
7 лютого 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 20).
11 квітня 2019 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду (а.с. 29).
Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Згідно частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку (а.с.10).
Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в будинку, який належить на праві власності позивачеві, але фактично не проживає на протязі останніх п`яти років. Факт проживання без реєстрації відповідача підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с. 11).
Таким чином, відповідачем порушено вимоги частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Враховуючи, що відповідач на протязі п`яти років фактично не проживає в житловому будинку, який належить позивачеві на праві часткової власності,
порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 особою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 .
Відповідно частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно абзацу 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Системний аналіз вказаних правових норм вказує на висновок про те, що спосіб захисту порушеного права власності у виді усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном є недоцільним, враховуючи, що абзац 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає виключний перелік судових рішень, які є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.
Керуючись частиною 2 статті 405 ЦК України, статтями 259, 263-265 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
ОСОБА_2 визнати особою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заява про перегляд заочного рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Головуючий суддя