Справа № 534/121/18
Провадження № 2/534/269/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Куц Т.О.

за участі секретарів

судового засідання Гончар С.Т., Ребриної О.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання матері дітей до досягнення дітей трирічного віку,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини та на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживала однією сім`єю з відповідачем, мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діти проживають разом з нею їх вихованням і утриманням займається вона. Зараз вона перебуває у відпустці по догляду за неповнолітніми дітьми . до досягнення ними трирічного віку. Відповідач на її утримання та на утримання дітей матеріальної допомоги не надає.

02.02.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження (а.с.16-17).

21.03.2018 у справі було ухвалено заочне рішення про задоволення вимог позивача (а.с.32,33).

14.12.2018 заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення від 21.03.2018 задоволено, заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням справи до підготовчого судового засідання ( а.с.153-154).

Позивач позовні вимоги підтримала повністю, в судове засідання 23.04.2019 позивач не з`явилась. Представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини зазначені у заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала свої заперечення щодо позовних вимог і зазначила, що відповідач визнає позов частково, в частині стягнення аліментів на утримання дітей : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), в частині вимог щодо стягнення аліментів на користь позивача на її утримання просить відмовити, посилаючись на те, що він після звільнення з ПрАТ «Полтавський ГЗК» не може працевлаштуватись на іншу роботу , доходи не отримує. Крім того, він сплачує аліменти на утримання іншої дитини у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.8,9), які в даний час проживають разом з позивачем, вона займається їх вихованням та утриманням. Позивач в даний час не працює , оскільки здійснює догляд за неповнолітніми дітьми до досягнення ними трьох річного віку. Відповідач на утримання дітей та їх матері матеріальної допомоги не надає.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_4 , 30.11.2017 був звільнений за угодою сторін п. 1 ст. 36 КУпАП (а.с.44).

Відповідно до довідки Горішньоплавнівської міської філії Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_4 у вказаному центрі на обліку як безробітний не перебуває (а.с.45), також не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, і не отримує ніяких видів допомог, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (а.с. 46).

Відповідно до довідки Горішньоплавнівського МВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 29969354 з виконання виконавчого листа № 2-1840 від 08.10.2011 виданого Комсомольським міським судом про сплату аліментів у розмірі ј частини заробітку (доходу) з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 ( а.с.47).

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зазначене кореспондується із нормами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», згідно із якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Таким чином, нормами сімейного законодавства України презюмується рівність обов`язків обох батьків з утримання дитини до досягнення повноліття, при цьому способи виконання батьками такого обов`язку можуть визначатись як за домовленістю, так і судом за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Тобто, законодавцем право на отримання аліментів пов`язано саме із проживанням дитини з одним із батьків, а також фактом прийняття участі в утриманні дитини.

Позивач ОСОБА_3 вказує, що відповідач мешкає окремо від сім`ї, вона проживає разом із дітьми , матеріальної допомоги відповідач на на утримання дітей та на її утримання не надає.

Однією із основоположних засад цивільного судочинства є його диспозитивність, яка, зокрема, полягає у розгляді судом справ виключно за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог та на підставі поданих доказів.

Доказами у цивільному процесі, згідно із ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У свою чергу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідач ОСОБА_4 в своїх запереченнях визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей частково у розмірі ј частини заробітної плати (доходу) , посилаючись на те, що зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку доходу щомісячно і це буде становити Ѕ частину його доходу, вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини не визнав повністю, посилаючись на те, що він не може надавати таку матеріальну допомогу.

При цьому, суд зазначає, що на момент розгляду справи, син відповідача ОСОБА_11 досяг повноліття та на його користь з відповідача за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.02.2019 стягнуто аліменти у розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку, яке на момент розгляду справи не набрало законної сили.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, визначено статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Так, у відповідності до ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», на норми якої посилається відповідач, як на підставу відмови у задоволення позову, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Разом із тим, це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (друге та третє речення частини третьої).

З огляду на викладене, суд не бере до уваги посилання відповідача на перевищення граничного розміру відрахувань із заробітної плати, як такі, що ґрунтуються на хибному та вільному тлумаченні останнім норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, судовий захист гарантовано кожному чиї права порушені, невизнані або оспорювані, тому відповідач не позбавлений права на звернення до суду в подальшому із позовом про зменшення розміру аліментів.

Інших обставин, які б свідчили про неможливість надання матеріальної допомоги на утримання дружини відповідачем наведено не було та судом не встановлено.

Разом з тим, представник відповідача не надав обґрунтованих пояснень джерела доходу відповідача, зокрема за рахунок яких забезпечує власне утримання, відвідує іноземні країни тощо, не пояснив суду який розмір витрат відповідач несе на власне утримання, зокрема на закордонні поїздки.

Відповідно до копії паспорта відповідача № НОМЕР_1 він не одноразово перетинав кордон , починаючи з 2017 року, що також підтверджується довідкою з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ( т. 2 а.с. 1, 72-76)

Згідно квитанцій про витрати позивача на утримання дітей , а також доводи позивача про інші витрати, які підтверджені документально (т.1 а.с.265-269), вбачається, що для забезпечення розвитку дітей, позивачем витрачаються чи малі кошти.

Таким чином, виходячи з принципу рівності батьків в утриманні дитини, суд вважає, що розмір аліментів на утриманні двох неповнолітніх дітей на місяць у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача , буде справедливим по відношенню до сторін та їх дітей на даному етапі забезпечить дітям, з боку відповідача належне утримання, а також не погіршить матеріальне становище відповідача.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що станом на час розгляду справи розмір мінімального прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, становить - 1626 грн. відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік». Проте, суд вважає що у даному випадку при визначені розміру аліментів не слід виходити з того, що відповідач не працює, зокрема офіційно, оскільки зважаючи на підтвердження обставини щодо відвідування останнім іноземних країн, суд вважає що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дітей та їх матері .

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання позивача до досягнення дітьми трирічного віку підлягають до задоволення.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно із якою, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням дати звернення позивача до суду та з огляду на задоволення позову у повному обсязі, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь держави 1409 грн 60 коп. грн. судового збору, а також відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до наданого розрахунку витрат на професійну правничу допомогу надану ОСОБА_3 адвокат Салівон С.О. розмежовує, зазначаючи, що позивач із суми 11 118 грн, сплатила їй лише суми у розмірі 500 грн та 2000 грн, а сума 4118 грн залишилась до сплати , оскільки позивач внаслідок тяжкого матеріального стану наразі оплатити не може ( т.2 , а с. 82-85).

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, що підтверджується витягом з угоди на представництво інтересів у цивільній справі (т.1 а.с.167), попереднім розрахунком суми судових витрат (т.1 а.с. 164-165), актом здачі приймання виконаних робіт (т.2 а.с. 82-83) та квитанціями № 4870 на суму 5000 грн ( т.1 а.а.166), № 7454 на 2000 грн (т. 2 а.с. 81).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами і розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За таких обставин , суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають до часткового задоволення, а саме у розмірі 7000 грн, тобто які підтверджуються відповідними доказами про їх здійснення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.84,180-183,191 СК України, ст.263-265 ЦПК України,

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 31.01.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягти з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня подачі заяви, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 і до досягнення дітьми , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . включно .

Стягти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягти з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення платежів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_3 , адреса : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне ім`я відповідача : ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя підпис Т.О.Куц

З оригіналом вірно:

Суддя Т.О.Куц