Справа № 495/8254/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

08 травня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособово судді Шевчук Ю.В.

при секретарі - Савенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровський цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до голови Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді і виплата заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді і виплата заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задовольнити його позовну заяву, визнати протиправним та скасувати розпорядження т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря селищної ради Барановської Галини Борисівни №52-к «Про припинення повноважень тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради ОСОБА_1» та поновити на посаді тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради; Зобов`язати Затоківську селищну раду Білгород-Дністровської міської ради Одеської області здійснити розрахунок та виплатити на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

В судове засідання Голова Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судовому засіданні представник відповідача Затоківської селищної ради - Пінська Ю.О. просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказала, що вважає позовні вимоги недоведеними та необґрунтованими матеріалами справи. На запитання суду відносно проведення або не проведення сесії з винесенням на неї питання щодо затвердження кандидатури позивача пояснила, що їй відомо, що дане питання виносилось на сесію, однак, надати документальні підтвердження цього у представника відповідача відсутні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника відповідача, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2017 року Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради в особі т.в.о. Затоківсього селищного голови секретаря селищної ради Барановською Галиною Борисівною , винесено розпорядження №41-к «Про призначення ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки першого заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради». В даному розпорядженні вказано, що у відповідності до ст.10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», керуючись п.1 ст.23 Кодексу законів про працю України ст.42, п.1 ч. 3 ст.50, ч.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» покласти на ОСОБА_1 тимчасово, до затвердження на посаді виконання повноважень першого заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради з 03.07.2017 року до настання умов відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України з окладом згідно штатного розпису.

11 вересня 2017 року Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради в особі т.в.о. Затоківсього селищного голови секретаря селищної ради Барановською Галиною Борисівною прийнято розпорядження №52-к «Про припинення повноважень тимчасово виконуючим обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради ОСОБА_1 ». Згідно вказаного розпорядження, вказано - у зв`язку з неприйняттям рішення селищної ради «Про затвердження ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради XXII скликання 19.07.2017 року», керуючись п. 2 ст. 36, ст. 38,83, 116 Кодексу законів про працю України, ст. 24 Закону України « Про відпустки», п. 20 ч. 4 ст.42, п.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», : припинити повноваження ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів з 11 вересня 2017 року згідно п.2 ст. 36 Кодексу законів про працю України; відділу бухобліку та фінансів Затоківської селищної ради здійснити ОСОБА_1 повний розрахунок у зв`язку з припиненням, гідно трудового законодавства України.

З оскаржуваним Розпорядженням №52-к позивача було ознайомлено 04.10.2017 року. Трудову книжку АМ№141690 позивачем було отримано в приміщенні Затоківської селищної ради також 04.10.2017 року, під час ознайомлення з розпорядженням №52-к, що також підтверджується особистим підписом позивача на розпорядженні №52-к.

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання вказаного розпорядження протиправним та його скасування, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 3 ч. 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.

Згідно ч. 1,2,3 статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.

Таким чином, посада заступника селищного голови входить до складу виконавчого комітету відповідної ради, персональний склад та чисельність якого затверджується виключно на пленарних засіданнях селищної ради.

Тобто, питання щодо призначення позивача на посаду мало бути винесено на пленарне засідання Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області.

Натомість, як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 4), запис №2 від 03.07.2017 року : «Прийнятий тимчасово виконуючим обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів до настання умов відповідно до п. 1 ст.36 КЗпП України».

Як вбачається з розпорядження № 41-к від 26.06.2017 року, Затоківської селищної ради (а.с.5), На ОСОБА_1 покладено тимчасово, до затвердження на посаді виконання повноважень першого заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради з 03.07.2017 року до настання умов відповідно до п. 1 статті 36 КЗпП України з окладом згідно штатного розпису.

Згідно запису №3 у трудовій книжці позивача (а.с.4), 11.09.2017 року припинено повноваження тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради відповідно до п. 2 ст.36 КЗпП України.

Згідно Розпорядження №52-к від 11.09.2017 року, у зв`язку із з неприйняттям рішення селищної ради «Про затвердження ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради XXII скликання 19.07.2017 року», керуючись п. 2 ст. 36, ст. 38,83, 116 Кодексу законів про працю України, ст. 24 Закону України « Про відпустки», п. 20 ч. 4 ст.42, п.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», : припинити повноваження ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів з 11 вересня 2017 року згідно п.2 ст. 36 Кодексу законів про працю України; відділу бухобліку та фінансів Затоківської селищної ради здійснити ОСОБА_1 повний розрахунок у зв`язку з припиненням, гідно трудового законодавства України.

Тобто, позивач був прийнятий на посаду без затвердження на пленарному засіданні його кандидатури.

Також судом приймається до уваги той факт, що позивач був прийнятий на роботу «до настання умов відповідно до п. 1 ст.36 КЗпП України» (п. 1 статі 36 КЗпП України встановлює угоду сторін як підставу припинення трудового договору).

Повноваження позивача «як тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів» були припиненні згідно п.2 ст.36 КЗпП України (п. 2 статті 36 КЗпП України встановляє, що підставою припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Таким чином, позивач був прийнятий на роботу з умовою про звільнення у разі настання угоди сторін, а звільнений був у зв`язку з закінченням строку трудового договору (жодної копії трудового договору сторонами суду не надавалось), тобто у діях відповідача мається невідповідність підставам прийняття та підставам звільнення позивача з роботи, що є безумовним порушенням норм трудового законодавства.

Окрім того, на запитання суду чи виносилось питання затвердження кандидатури позивача на посаді на пленарне засідання сесії Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, та чи маються відповідні документальні підтвердження цього, представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що дане питання виносилось на розгляд сесії, однак, на розгляд якої саме сесії та надати документальні підтвердження цьому вона не може, оскільки такі відсутні.

Також суд зазначає, що згідно п.1 ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є: 1) угода сторін. Таке припинення можливе у будь-який час, коли між власником або уповноваженим ним органом і працівником досягнуто угоду про припинення трудового договору. Пропозиція про припинення трудового договору може надходити як з боку працівника, так і власника або уповноваженого ним органу. Якщо інша сторона погоджується з висловленою пропозицією, то вважається, що сторони досягли угоди про припинення трудового договору, і працівник звільняється з роботи. Якщо пропозиція про припинення трудового договору надходить від працівника, то він подає письмову заяву, в якій викладає своє прохання про звільнення його з роботи. При відсутності згоди кожної сторони на пропозицію іншої розірвання трудового договору проводиться за ініціативою працівника чи власника або уповноваженого ним органу. Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 6 листопада 1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» звернув увагу судів на те, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Разом з цим, жодної угоди між позивачем і відповідачем при прийнятті оскаржуваного Розпорядження №52-к від 11.09.2017 року не укладалось, як то передбачено Розпорядженням №41-к.

Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування розпорядження Розпорядження №52-к від 11.09.2017 року про припинення повноважень позивача є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, тобто такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування розпорядження про припинення повноважень позивача, тобто звільнення позивача, ОСОБА_1 було проведено відповідачем без законної підстави, відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, суд задовольняє позовні вимоги про поновлення на роботі позивача, як незаконного звільненого працівника.

Що стосується позовних вимог позивача в частині зобов`язання Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області здійснити розрахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

При звільненні працівника з роботи видається наказ або розпорядження, в якому зазначається підстава розірвання трудового договору з посиланням на відповідний пункт і тю закону. На підставі цього наказу проводиться запис про причини звільнення до трудової книжки.

Трудова книжка з належно оформленим записом видається працівникові у день звільнення. Днем звільнення працівника вважається останній день роботи (абз. 2 п. 2.27 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», що затверджена 29 липня 1993 року. Спільним Наказом №58 Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України зі змінами). Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку у день звільнення з внесеними до неї записами про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки.

Стаття 116 КЗпП України зобов`язує власника або уповноважений ним орган провести виплату належних працівнику сум в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Як встановленому у судому засіданні, відповідачами не було дотримано вимог трудового законодавства України, щодо видачі позивачу в день звільнення копії оскаржуваного розпорядження № 52-к; видачі трудової книжки НОМЕР_1 , та не проведення розрахунку з позивачем у день звільнення - 11.09.2017 року, тобто, в даному випадку відповідач діяв всупереч вимог ст.47 КЗпП України.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку з дня виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Закон передбачає обов`язок органу, який розглядає трудовий спір, поновити працівника на попередній роботі при звільненні без законних підстав. Працівник вважається звільненим з роботи без законних підстав тоді, коли не доведено наявності обставин, за якими його звільнено, або коли не доведено вчинення ним дій, за які його звільнено, або коли за такі дії ш не передбачає можливості звільнення. Якщо власник або уповноважений ним орган порушив чинні правила щодо звільнення працівника з роботи, він підлягає поновленню на роботі.

Приписи ст.27 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 року зі змінами і доповненнями, щодо порядку обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, відсилають до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 зі змінами і доповненнями.

Так, з урахуванням наведених вище норм, зокрема абз. 3 п.2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто ті, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п.5 розділу IV Порядку №100, основою для визначення загальної сум заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

У своїй позовній заяві позивач просить суд зобов`язати Затоківську селищну рад Білгород-Дністровської міської ради Одеської області здійснити розрахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, тобто позивач не вказує суми, яку він просить стягнути, та не просить суд стягнути суму середнього заробітку з Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, суд розглядає та приймає рішення по суті позовних вимог саме в тій редакції, як вони викладені позивачем . Так, приймаючи до уваги наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо зобов`язання Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області здійснити розрахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу також є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, однак, відповідач діяв всупереч зазначених вимог, тобто незаконно.

Відповідно до частини п`ятої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 4 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до статті 5-1 Кодексу законів про працю України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4 ч.1 ст.40,ст.ст. 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 2, 10-13, 19, 76-83, 89, 141, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Голови Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Затоківської селищної ради Білгород- Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря селищної ради Барановської Галини Борисівни №52-к «Про припинення повноважень тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради ОСОБА_1» .

Поновити ОСОБА_1 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради .

Зобов`язати Затоківську селищну раду Білгород-Дністровської міської ради Одеської області здійснити розрахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: