Номер провадження: 22-ц/813/1148/19
Номер справи місцевого суду: 522/2690/18
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Погорєлової С.О.,

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановила:

14 лютого 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 80 576, 54 грн. та судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що сторони 02 лютого 2012 року уклали кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, у порушення умов договору, свої зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього, станом на 31 грудня 2017 року, виникла заборгованість у загальному розмірі 80 576, 54 грн. На час звернення до суду із позовом позичальник ухилявся від виконання своїх зобов`язань, заборгованості за договором не погашав, чим порушив права Банку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2018 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги апелянта у повному обсязі.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України, зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Згідно ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що строк дії картки сплинув, а банк звернувся до суду із відповідним позовом лише у 2018 році, а тому суд прийняв до уваги клопотання відповідача та визнав за можливе застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні позову.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, за кредитним договором № б/н від 02 лютого 2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк», відповідач отримав кредит у розмірі 2 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно заяви відповідача строк дії картки закінчувався 02 лютого 2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п.2.1.1.2.11 Правил користування платіжною карткою, граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно з довідкою про видачу кредитних карт клієнта, виданих за договором б/н від 02 лютого 2012 року, картка № НОМЕР_1 була надана клієнту 15 січня 2014 року зі строком дії до квітня 2017 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 14 лютого 2018 року - тобто, до моменту спливу строку позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення суми кредиту.

Крім того, про факт отримання кредитної картки № НОМЕР_1 свідчить додана до апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що відповідач користувався даною карткою, а саме, знімав гроші в банкоматах, здійснював оплату товарів у магазинах тощо.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів доходить до висновку, що підстави для застосування позовної давності до позовних вимог відсутні, оскільки порушення зобов`язання триває.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.п. 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», «Правилами користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7). При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно, пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору.

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахунках.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5 % від суми позову.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до п.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов`язується надати банку письмову згоду про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

Згідно з п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати картку) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором.

У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором, за розрахунком, наданим АТ КБ «Приватбанк», у відповідача станом на 14 лютого 2018 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 80 576, 54 грн., яка, на думку позивача, складається із наступного: заборгованості по кредиту - 2 698, 25 грн., по процентам за користування кредитом - 69 016, 12 грн., пеня та комісія 4 549 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 3 813, 17 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного суду договорів не вимагалася.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В даному випадку ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву від 02 лютого 2012 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Отже дослідивши заяву позичальника, довідку про умови кредитування, виписку по рахунку, взявши до уваги наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів доходить висновку, що заява № б/н про оформлення на ім`я ОСОБА_1 платіжної картки «Універсальна» та Довідка про умови кредитування є правочином, зокрема становить собою договір позики, оскільки вчинена у письмовій формі, підписана сторонами, містить домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зокрема, щодо надання строкового кредиту, зазначені умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 07 березня 2018 р. у справі №755/18246/15-ц.

Одночасно, колегія суддів вважає частково необґрунтованими вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача 80 576 , 54 гривень заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, до стягнення заявлені вимоги, які складаються із заборгованості по кредиту - 2 698, 25 грн., по процентам за користування кредитом - 69 016, 12 грн., пеня та комісія 4 549 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 3 813, 17 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

За змістом ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов`язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Відповідно до п.1.1.5.20. Умов надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 17 - зворот).

Таким чином, штраф (процентна складова) у розмірі 5% вирахуваний з сумарної заборгованості по тілу кредиту, процентів за користування кредитними коштами (2 698, 25 гривень + 69 016, 12 гривень + 4 549 гривень) х 0, 05 = 3 813, 17 гривень.

Тобто, фіксована частина штрафу та штраф у вигляді процентної складової простроченої заборгованості, яка включає до себе тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами, пеню та комісію, передбачені договором, в даному випадку містять ознаки подвійного стягнення неустойки та ознаки стягнення неустойки з неустойки.

Статтею 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 367 ч. 4 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При вказаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2018 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення, яким з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредиту у розмірі 2 698, 25 грн., по процентам за користування кредитом у розмірі 69 016, 12 грн., пеню та комісію у розмірі 4 549 грн., а також штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина), а всього слід стягнути 76 763 грн. 37 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2018 року- скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Комсомольським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонський області 12 червня 2008 року), на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_5 , МФО № 305299), заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 лютого 2012 року у розмірі 76 763 грн. 37 коп., яка складається з наступного:заборгованості по кредиту у розмірі 2 698, 25 грн., по процентам за користування кредитом у розмірі 69 016, 12 грн., пені та комісії у розмірі 4 549 грн., а також штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Комсомольським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонський області 12 червня 2008 року), на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_5 , МФО № 305299), судові витрати у розмірі 2 643 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2»г» ч.3 ст. 389 ЦПК України

Повний текст судового рішення складений 27 травня 2019 року.

Головуючий: С.О. Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе