ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/129/15-ц

провадження № 22-ц/4809/691/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2018 року, у складі головуючого судді Панфілової А.В., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову позивач вказував, що 28.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н від 28.03.2008 року, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту позивач вказував, що Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і в будь - який момент може бути змінений (зменшений або збільшений).

Посилався на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає повні умови кредитного договору, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит, а відповідач у свою чергу зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 16935,48 грн., яку банк просив стягнути із відповідача.

В уточненнях до позовної заяви від 11.12.2017 року позивач вказував, що кінцевий строк дії картки - квітень 2010 року, кредитний ліміт - 10000,00 грн..

Просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість по відсоткам нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 12.01.12 року по 12.01.15 року у розмірі 9972,07 грн. (а. с. 147-149).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вказує, що при вирішенні даної справи судом першої інстанції неправильно визначено характер правовідносин між сторонами, неправильно застосовано закон, що їх регулює, неповно досліджено матеріали справи та не надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Позивач посилається на те, що відповідач не оскаржував факту укладення кредитного договору, не оспорював розрахунок заборгованості та не спростував його, не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, а тому суд помилково відмовив у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, а відповідач користувався цими коштами, тому між банком і відповідачем виникли правовідносини, внаслідок укладення кредитного договору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - Бистрова С.А., який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити та пояснення представника відповідача - ОСОБА_2 ., яка просила відмовити у її задоволенні, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на безпідставність нарахування ПАТ КБ «ПриватБанк» відсотків по кредиту після закінчення дії кредитної картки, тобто після закінчення строку дії кредитного зобов`язання.

Крім того, суд першої інстанції погодився із позицією відповідача про сплив строку позовної давності звернення до суду, але відмовив у задоволенні позову по суті спору.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції було встановлено, що сторони перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору від 28.03.2008 року , шляхом отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку ( а.с.11-17).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28.03.2008 року вбачається, що Стебловська станом на 30.11.2014 року має заборгованість за кредитом у розмірі - 9686,47 грн., заборгованість за процентами у розмірі - 25338,88; нарахована комісія - 50,00 грн., прострочена комісія 3603,23 грн., а всього 36881,58 грн.

З вказаного розрахунку вбачається, що раніше рішенням суду стягувалася заборгованість із відповідача у розмірі - 23028,74 грн., а різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше сумою складає - 15652,84 грн., штраф (фіксована частина) складає 500,00 грн. , штраф (відсоток від суми заборгованості) - 782,64 грн., а всього 16935,48. (а.с.7-9).

Згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач просив стягнути із відповідача заборгованість по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість за період з 12.01.12 року по 12.01.15 року у розмірі - 9972,07грн. (а. с. 147-149).

З копії заочного рішення Кіровського районного суду від 13.09.2011 року вбачається, що із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.03.2008 року в розмірі 23028,74 грн., яка складається із 9689,47 грн. заборгованості за кредитом, 10891,47 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 875,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та штрафи 500,00 грн. та 1072,80 грн. (а. с. 6).

Позивач, в уточненнях до позовної заяви вказував, що строк дії картки до - квітня 2010 року, але просив стягнути заборгованість за період з 12.01.12 року по 12.01.15 року, тобто поза межами дії картки.

Дана обставина судом першої інстанції встановлена, що строк дії картки закінчився у квітні 2010 року, останній платіж, який був здійснений ОСОБА_3 , згідно розрахунку, був проведений - 10.09.2008 року (а.с.7), а з позовом позивач звернувся лише в 2015 році, тобто з пропуском строку позовної давності на яку наголошувала відповідач.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша стаття 261 ЦК України).

Проте, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що є безпідставним нарахування заборгованості за кредитним договором після закінчення строку дії картки та правильним є висновок, що за розрахунком заборгованості, який був долучений до позовної заяви було вже стягнуто із відповідача заборгованість за кредитом на підставі судового рішення від 13.09.2011 року у розмірі 23 028,74 грн.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Колегія суддів, погоджується із висновком суду, що позивач безпідставно нараховував відсотки за кредитом по закінченню строку дії кредитного зобов`язання, тобто після закінчення дії кредитної картки.

Вимог щодо порушення грошового зобов`язання внаслідок невиконання рішення суду від 13.09.2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором банком не заявлялося.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»- залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

06.06.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.В. Суровицька

О.І. Чельник