Справа № 752/3917/19
Провадження № 2/752/4130/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24.05.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання застави припиненою, припинення обтяження та виключення запису, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання застави припиненою, припинення обтяження та виключення запису, відповідно до якого просила суд: визнати такою, що припинена застава рухомого майна автомобіля Suzuki Grand Vitara, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ідентифікатор шасі № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що виникла на підставі договору застави від 05.02.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ; припинити обтяження рухомого майна автомобіля Suzuki Grand Vitara, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ідентифікатор шасі № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що виникла на підставі договору застави від 05.02.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ; виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про об`єкт обтяження автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ідентифікатор шасі № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що виникла на підставі договору застави від 05.02.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що 05.02.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 380/295/08-А, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 26878,00 доларів США. Відповідач звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором та 16.01.2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 1603/14 було вирішено зазначений спір та стягнуто заборгованість у виді всього тіла кредиту, всіх відсотків за кредитом та пені, в зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору. 20.05.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 755/6246/15-ц на підставі зазначеного рішення третейського суду. Старшим державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження, та 31.07.2015 року, в зв`язку з погашенням боржниками заборгованості в повному обсязі, - виконавче провадження було закінчено. 27.07.2018 року Оболонським районним судом м Києва було винесене рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, оскільки, основне кредитне зобов`язання припинилось. Так як, основне зобов`язання за кредитним договором припинилось, то і зобов`язання за договором застави є припиненими. Однак, на звернення щодо вилучення запису про заставу даного автомобіля, відповідач відмовляється припинити обтяження належного позивачу автомобіля, посилаючись на наявність заборгованості за договором кредиту, а тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.04.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач з будь-якими клопотаннями після відкриття провадження у справі до суду не звертався. Від представника відповідача до суду надійшов письмовий відзив, відповідно до якого, він просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись, зокрема, на наявність зобов`язань за кредитним договором.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі доказах.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

05.02.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 380/295/08-А, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 26878,00 доларів США.

05.02.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (заставодержателем) та ОСОБА_3 (заставодавцем) було укладено договір застави майна № 380/139,08-3А, відповідно до умов якого заставодавець в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань перед заставодержателем, що випливають із укладених між сторонами договору кредиту № 380/295/08-А на купівлю автомобіля від 05.02.2008 року та договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 380/296/08-АКрЛ від 05.02.2008 року, та в забезпечення виконання своїх зобов`язань перед заставодержателем, передала в заставу автомобіль - Suzuki Grand Vitara, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ідентифікатор шасі № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.23-26).

Зазначений договір було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна (а.с.27-29).

Відповідач звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором та 16.01.2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 1603/14 було вирішено зазначений спір та стягнуто заборгованість у виді всього тіла кредиту, всіх відсотків за кредитом та пені, в зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору.

20.05.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 755/6246/15-ц на підставі зазначеного рішення третейського суду.

Старшим державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження, та 31.07.2015 року, в зв`язку з погашенням боржниками заборгованості в повному обсязі, - виконавче провадження було закінчено (а.с.61).

Наведене, у відповідності до змісту відзиву, стороною відповідача підтверджено та будь-якими доказами не спростовано.

27.07.2018 року Оболонським районним судом м Києва було винесене рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, оскільки, основне кредитне зобов`язання припинилось (а.с.7-10).

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов`язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16.

В обгрунтування заперечень сторона відповідача вказує на те, що за основним зобов`язанням у позивача наявна заборгованість по інфляційним витратам та 3 % річних, однак, ці доводи суд відкидає, оскільки, будь-яких доказів наведеним твердженням суду не надано, а також суд звертає увагу на те, що наявне судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог та зазначене рішення суду, відповідно до даних ЄДРСР, ПАТ «Укрсоцбанк» станом на дату розгляду даного спору не оскаржено та судом апеляційної інстанції відповідне провадження не відкрито.

Суд звертає увагу на те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з позивача кредитної заборгованості закінчене, у зв`язку зі повною сплатою боргу, а тому вимоги банку про нарахування заборгованості по цьому ж договору, є безпідставними.

Вказане узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до листа ПАТ «Укрсоцбанк» від 25.10.2018 року, стороні позивача було повідомлено про неможливість задоволення заяви про припинення обтяження по договору застави, оскільки, станом на 25.10.2018 року по кредитному договору обліковується прострочена заборгованість (а.с.30).

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень від 18.11.2003 року № 1255-IV, обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 5 даного Закону предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Залежно від змісту обтяження предмет обтяження повинен належати боржнику або обтяжувачу на праві власності чи на праві господарського відання. У разі обмеження права розпорядження рухомим майном згодою іншої особи така ж згода необхідна для його обтяження.

Частинами 1-3 статті 42 зазначеного Закону встановлено, що Держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб. Держатель Державного реєстру виконує такі функції: 1) організує ведення Державного реєстру; 2) приймає заяви і вносить записи до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; 3) забезпечує вільний доступ будь-яких осіб до внесених до Державного реєстру відомостей про обтяження цілодобово протягом семи днів на тиждень; 4) надає витяги з Державного реєстру про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна; 5) стягує плату за внесення записів до Державного реєстру та надання витягів з нього.

Згідно із ч. 5 ст. 43 вказаного Закону, відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 даного Закону після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Крім того, за положеннями статті 1 Закону України «Про заставу», частини першої статті 572 ЦК України, застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою,одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до положень статті 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

З наведеного вбачається, що застава припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому, законодавство не вимагає від заставодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням застави, оскільки, застава, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання, а тому за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання застава припиняється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Згідно ч. 3 ст. 593 ЦК України, у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на те, що в ході розгляду справи встановлено, що позивачем було погашено перед відповідачем кредитну заборгованість, в зв`язку з чим було виконавче провадження закінчене, суд приходить до висновку, що застава по вищезазначеному кредитному договору припинена, у зв`язку із припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Посилання представника відповідача на те, що на даний час зобов`язання за кредитним договором залишаються невиконаними, позивачем не сплачені інфляційні втрати та 3 % річних, - є недоведеними, та спростовуються наявними у справі доказами, а тому судом до уваги не беруться.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи поза розумним сумнівом доведено наявність законних підстав для визнання застави припиненою, однак, сторона відповідача, на думку суду, безпідставно відмовляє позивачу у здійсненні заходів щодо зняття відповідного обтяження, суд вважає позов обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим, останній, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, який містить три позовні вимоги немайнового характеру, - слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання застави припиненою, припинення обтяження та виключення запису, - задовольнити.

Визнати такою, що припинена застава рухомого майна автомобіля Suzuki Grand Vitara, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ідентифікатор шасі № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що виникла на підставі договору застави № 380/139/08-3А від 05.02.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 .

Припинити обтяження рухомого майна автомобіля Suzuki Grand Vitara, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ідентифікатор шасі № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що виникла на підставі договору застави № 380/139/08-3А від 05.02.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 .

Виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про об`єкт обтяження автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ідентифікатор шасі № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що виникла на підставі договору застави № 380/139/08-3А від 05.02.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Повні ім`я та найменування сторін:

позивач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, ідентифікаційний код НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», , адреса: м. Київ, вул. Ковпака, 29.

Головуючий Н.П. Чередніченко