П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Царюк Л.М. із секретарем судового засідання Богуславською О.М., за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Іванової Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2018 року, ухваленого в приміщенні того ж суду у складі судді Селіщевої Л.І., по справі № 488/1618/16-ц, провадження №22-ц/812/743/19, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія «Вектор Плюс до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року позивач ТОВ Факторингова компанія «Вектор Плюс звернувся до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнив, і остаточно просив суд усунути перешкоди позивачу у реалізації права володіння, користування нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом надання безперешкодного доступу власнику в житлове приміщення та заборонити відповідачам - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 користуватися даним житловим приміщенням, без попередньої згоди власника ТОВ Факторингова компанія «Вектор Плюс.

Свої вимоги мотивував наступним. 26.06.2008 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір № 1406/0608/45-004.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №1406/0608/45-004 між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 1406/0608/45-004-Z-1 від 26.06.2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку було передано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

28.11.2012 року Банк відступив TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідно до Договору факторингу № 15 та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами, свої права вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями по кредитному договору та іпотечному договору.

Відповідач ОСОБА_1 грубо порушував умови кредитного договору, зокрема, не повернув кредит, не сплачував проценти та комісію за користування кредитом. TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в позасудовому порядку врегулювало питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами Договору іпотеки та Законом України «Про іпотеку».

Зокрема, 29.04.2015 року TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуло у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на квартиру АДРЕСА_1 , і 21 вересня 2015 року, позивачем була здійснена спроба потрапити у дану квартиру, однак, було виявлено, що в квартирі незаконно проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зареєстровані в спірній квартирі.

11.11.2015 року позивачем було направлено на адресу відповідачів вимогу про встановлення в добровільному порядку умов користування житловим приміщенням. Однак, відповідачі перешкоджають у вільному доступі до квартири, продовжують проживати у ній, і в добровільному порядку відмовляються залишити спірне приміщення (а.с. 2-3, 50-55).

16 грудня 2016 року заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва позов був задоволений частково. Суд вирішив усунути перешкоди TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у користуванні належним йому нерухомим майном квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання безперешкодного доступу у дане житлове приміщення (а.с. 71-72).

Не погодившись з ухваленим рішенням, 18 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення (а.с. 83-84).

17 липня 2017 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва заочне рішення від 16.12.2016 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 107).

Повторним заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2018 року позов задоволено частково. Усунено перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія «Вектор Плюс у користуванні належним йому нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом надання безперешкодного доступу у дане житлове приміщення. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.137-138).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником спірної квартири, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають в ній та перешкоджають позивачу у вільному доступі до неї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що з рішенням суду не згоден, оскільки судом першої інстанції не враховано обставини справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» є безпідставними, оскільки 05 квітня 2017 року набрала чинності постанова Миколаївського окружного адміністративного суду, якою скасоване право власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру по АДРЕСА_2 , як таке що було набуто незаконне. Про зазначені обставини суду було відомо. Також посилається на те, що ані він, ані його представник не були належним чином повідомлені про розгляд справи (а.с. 140-141).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта просила задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача, відповідач ОСОБА_2 , яка представляє свої інтереси та інтереси неповнолітнього сина, представник третьої особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не відповідає наведеним вимогам.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 26 червня 2008 року було укладено кредитний договір № 1406/0608/45, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 в кредит 41000 дол. США на строк до 26 червня 2038 року, які ОСОБА_1 зобов`язався повернути разом з процентами. Того ж числа в забезпечення належного виконання вимог кредитного договору між ними було укладено іпотечний договір № 1406/0608/45-004-Z-1, відповідно до умов якого в іпотеку банку була передана квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 26.06.2008 року (а.с. 8-11).

28.11.2012 банк відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за зобов`язаннями по кредитному договору та іпотечному договору (а.с. 12).

29 квітня 2015 року позивач набув право власності на спірну квартиру відповідно до умов іпотечного договору згідно з рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. від 29.04.2015 року, індексний номер 231026230, про державну реєстрацію прав та обтяжень, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с. 13-14).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року по справі № 814/215/17, яка була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року, було задоволено позов ОСОБА_1 та визнано протиправним і скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є від 29.04.2015 року, індексний номер 231026230 про державну реєстрацію прав та обтяжень, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с. 97-98, 146-148).

Таким чином на час винесення оскаржуваного рішення право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 було припинено.

Зазначені вище обставини були відомі суду першої інстанції, оскільки відповідні документи малися в матеріалах справи. Більше того, на вказані обставини посилався представник позивача в клопотанні про зупинення провадження у справі (а.с. 94), яке судом не було вирішено.

Отже, на час винесення оскаржуваного судового рішення підстав для захисту права власності, на які посилався в позові позивач (ст. 391 ЦК), та задоволення позову, не було. Таким чином висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, які мотивовано захистом права власності позивача на спірну квартиру, не відповідають обставинам справи.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права, а саме: справу розглянуто судом за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо того, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, неповідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК. При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 130 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручили, повертається до суду. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 зазначав, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , адреса для листування АДРЕСА_3 (а.с. 83).

Після скасування заочного рішення від 16.12.2016 року судове засідання призначалось та відкладалось декілька разів з різних причин. Передостанній раз воно було призначено на 01.10.2018 року, про що був повідомлений представник позивача та представник відповідача ОСОБА_1 (а.с. 128, 129). Але у зв`язку з неявкою всіх осіб, що беруть участь у справі, розгляд справи було відкладено на іншу дату 11.12.2018 року (а.с. 130, 135).

Будь-які докази про належне повідомлення відповідача або його представника про дату, час і місце розгляду справи, призначеної на 11.12.2018 року, відповідно до вимог ст. ст. 128-130 ЦПК України в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин слід прийти висновку про те, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача як учасника справи, неповідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду

Таким чином з підстав, передбачених п.3 ч.1, п. 3 ч.3 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Ухвалюючи нове судове рішення апеляційний суд враховує, що підстави позову захист права власності позивача на спірну квартиру, на час вирішення спору відсутні, тому слід визнати, що позов необгрунтований і підстав для його задоволення немає.

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 УПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Повторне заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія «Вектор Плюс до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Н.В. Самчишина

Суддя Л.М. Царюк

Повний текст судового рішення складено 31 травня 2019 року