Справа № 132/4631/18
Провадження № 22-ц/801/1159/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 рокуСправа № 132/4631/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Оніщука В.В.,

Суддів: Копаничук С.Г., Рибчинського В.П.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 січня 2019 року, постановлене в складі судді Сєліна Є.В., в залі суду,

в с т а н о в и в:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_3 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні.

На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім, навчається в Державному навчальному закладі «Гущинецькевище професійне училище» на денній формі навчанні, на спеціальності «Тракторист-машиніст с/г виробництва» і не перебуває на повному державному утриманні, у зв?язку з чим вона несе витрати на проїзд сина до місця навчання, одяг, харчування, канцелярські прибори тощо.

Також, зазначила, що їх син хворіє та перебуває на диспансерному обліку з діагнозом вторинна кардіопатія, у зв`язку з цим вона несе додаткові витрати на його лікування.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість, оскільки має спеціальність тракториста та займається столярною справою, що дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Враховуючи вищезазначене, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у твердій грошовій сумі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2018 року і до закінчення навчання.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 28 січня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 22 грудня 2018 року і до закінчення навчання.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв?язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати таку допомогу у заявленому позивачем розмірі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалене у справі судове рішення в частині визначення розміру аліментів змінити та стягувати з нього аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 22 грудня 2018 року і до закінчення навчання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції в порушення статей 198, 199 СК України не з`ясовано його матеріальний стан і чи він спроможний надавати визначену суму грошей.

Так, суд без наведення відповідних мотивів дійшов помилкового висновку про його фінансову спроможність сплачувати аліменти у заявленому розмірі, оскільки у нього відсутні будь які доходи, а також він визнаний непрацездатним після травми руки.

Крім того, позивачем не доведено суму витрат, які вона несе у зв?язку з навчанням сина.

При цьому відповідач погоджується сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 500 грн. що встановить справедливий баланс між захистом прав сина, який продовжує навчання та обов?язком відповідача по сплаті аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга на підставі ст. 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 січня 2019 року вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Павлівською сільською радою Калинівського районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 7).

17 грудня 2018 року ОСОБА_3 , досяг повноліття, стягнення аліментів припинилося, однак він продовжує навчання в Державному навчальному закладі «Гущинецьке вище професійне училище» на денній формі навчанні, на спеціальності «Тракторист-машиніст с/г виробництва» і не перебуває на повному державному утриманні. Термін навчання з 01 вересня 2018 року до 01 березня 2020 року, що підтверджується довідкою від 03 грудня 2018 року № 325 (а.с.9).

Відповідно до довідки виконкому Павлівської сільської ради Калинівського районного Вінницької області від 11 грудня 2018 року ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8)

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжуються навчання і у зв`язку із чим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку ЛКК КП «Калинівський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19 лютого 2019 року № 50 ОСОБА_2 має порушення функції лівої кісті, за наслідком не може виконувати фізичну роботу і є непрацездатним (а.с. 39).

При визначенні розміру аліментів, які стягнуті з відповідача на утримання повнолітньої дитини, суд прийняв до уваги матеріальний стан сторін, навчання повнолітнього, обов`язок відповідача по утриманню своїх дітей, часткове визнання стороною відповідача заявлених позовних вимог, але при цьому, суд не врахував, що відповідач ОСОБА_2 є непрацездатним не має постійного доходу, при цьому позивач працює і має можливість утримувати повнолітнього сина.

Суд не звернув увагу на те, що статтею 199 СК України передбачений обов`язок не одного, а обох батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позивач заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 грн, не надала суду доказів в підтвердження її щомісячних витрат на утримання повнолітнього сина в період його навчання.

Надані позивачем квитанції про придбання канцелярських товарів та їх вартість і квитки про оплату проїзду до навчального закладу не підтверджують доводи позивача про розмір необхідних витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

З матеріалів справи слідує, що відповідач є непрацездатним, в центрі зайнятості не перебуває, дохід за період з 2 кварталу по 4 квартал 2018 року відсутній, при цьому, відповідач визнає обов`язок по утриманню сина, який продовжує навчання та погоджується сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення ним навчання

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що правильним є стягнення із відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 500 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону.

Наведені вище обставини залишились поза увагою суду першої інстанції. Фактично судом допущено однобічність у дослідженні доказів та не перевірено усіх обставин, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Судом не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач просила стягувати аліменти в розмірі 1500 грн, а задоволено позовні вимоги лише на 500 грн., тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави 1/3 від розміру судового збору, що підлягало до сплати під час подання позовної заяви, становить 256,13 грн.(768,40 : 3).

Також, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 248 грн. (744 :3).

Судові витрати в розмірі 1152,60 грн. сплачені ОСОБА_2 в якості судового збору за подання апеляційної скарги слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 22 грудня 2018 року до закінчення навчання, а саме до 01 березня 2020 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, з індексацією відповідно до закону.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 256,13 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 248 грн.

Витрати, понесені ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн. компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ В.П. Рибчинський

Згідно із оригіналом:

Суддя-доповідач: В.В. Оніщук