Справа № 2-22/11
4-с/703/22/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Харченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пиндик Сергія Володимировича, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на рішення та дії головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пиндик С.В.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні в Смілянському МВ ДВС перебував виконавчий лист №2-22/2011 від 8 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів в сумі 44 гривні. Виконавче провадження по вказаному виконавчому листу було відкрито 14 січня 2014 року. Оскільки, в наданий для добровільного виконання строк постанова боржником не виконана, грошові кошти ним не отримані, він, 10 січня 2019 року звернувся до Смілянського МВ ДВС з вимогою про повідомлення причин невиконання рішення суду з повідомленням про проведенні державного виконавця дії спрямовані на виконання такого. Листом від 24 січня 2019 року відділом ДВС його повідомлено, що 13 травня 2015 року виконавче провадження №41453266 було завершено та знищено. Однак, постанови про завершення такого, йому, як стягувачу, направлено не було. 14 лютого 2019 року він звернувся до Смілянського міськрайонного суду про видачу дублікату виконавчого листа №2-22/2011 від 8 листопада 2011 року. 11 березня 2019 року такий було направлено до Смілянського МВ ДВС для виконання. 15 березня 2019 року виконавчий лист було повернуто йому без прийняття до виконання у зв`язку з несплатою авансового внеску. Вважає, що дії державного виконавця є незаконними та такими, що порушують його права, передбачені Конституцією України, відтак звернувся до суду та просить визнати повідомлення (рішення) головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндик С.В. від 15 березня 2019 року №4396 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, скасувати повідомлення (рішення) головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндик С.В. від 15 березня 2019 року №4396 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, зобов`язати головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндика С.В. відновити виконавче провадження за виконавчим листом №2-22/2011 року про стягнення на його користь з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 44 гривні, поновити йому строк подання виконавчого документу до виконання та витребувати у боржника ОСОБА_2 дату народження, ІПН або серію та номер паспорта.

В судове засідання скаржник надав заяву в якій просить скаргу задовольнити та не здійснювати фіксацію технічними засобами.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали скарги, вважає її такою, що підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів скарги 14 січня 2014 року старшим державним виконавцем Смілянського МВ ДВС Тетерещенко І.І. було відкрито виконавче провадження №41453266 про примусове виконання виконавчого листа №2-22/2011 виданого 8 листопада 2011 року Смілянським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 44 гривні судових витрат (а.с. 4).

4 березня 2019 року Смілянським міськрайонним судом видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 44 гривні судових витрат з кожного (а.с. 5).

Повідомленням головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області Пиндик С.В. повернуто виконавчий лист №2-22/2011 виданий 4 березня 2019 року Смілянським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на Користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 44 гривні у зв`язку з ненаданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску (а.с. 6).

Повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання скаржник отримав поштою 9 квітня 2019 року (а.с. 7).

Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», чинної на момент виникнення звернення стягувача із заявою про примусове виконання рішення суду, визначено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Водночас зазначена норма містить перелік рішень, за якими стягувачі звільняються від сплати авансового внеску. Зокрема, в такій зазначено, що від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, особи з інвалідністю внаслідок війни, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Пунктом 8 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Слід зазначити, що приписи статті 4 вищевказаного закону є імперативними, а відтак державний виконавець не вправі прийняти до виконання виконавчий документ без надання підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, скаржник є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 виданого 17 лютого 2011 року, відтак, відповідно до ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», чинної на момент звернення стягувача із заявою про примусове виконання рішення суду після видачі дубліката виконавчого листа, останній був звільнений від сплати авансового внеску, тому повідомлення головного державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, виданого Смілянським міськрайонним судом 4 березня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу, є неправомірним, таким, що не узгоджується із вимогами чинного законодавства, відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частинами 1, 2 ст. 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) або відмовляє в задоволенні скарги.

Враховуючи, що повідомлення головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндик С.В. про повернення виконавчого документу є неправомірним, відтак, враховуючи вимоги ст. 451 ЦПК України, вважає за необхідне, зобов`язати головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндик С.В. відкрити виконавче провадження за виконавчим листом 2-22/2011 року від 4 березня 2019 року.

Що стосується поновлення скаржнику строку подання виконавчого документу до виконання суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до положень ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На підставі викладеного, враховуючи, що стягувач пропустив строк на пред`явлення виконавчого документу до виконання з поважної причини, оскільки, в зв`язку з втратою такого виконавчою службою змушений був звертатися до суду про видачу його дублікату відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення поданої ним заяви та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Стосовно вимоги скаржника про витребування у боржника ОСОБА_2 дати народження такої, її ідентифікаційного номера або серії та номера паспорта, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Як вбачається з виданого Смілянським міськрайонним судом 4 березня 2019 року, дубліката виконавчого листа по справі №2-22/2011р. в такому не зазначено дати народження боржника ОСОБА_2 , її ідентифікаційного номера або серії та номера паспорта.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

З врахуванням вищенаведеного, правом внесення змін до виконавчого листа щодо дати народження, ідентифікаційного номеру, серії та номеру паспорта наділений суд який розглядав справу, відтак підстави для задоволення скарги в цій частині відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 18, 260, 433, 447, 451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII,-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пиндик Сергія Володимировича задовольнити частково.

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-22/2011р., виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 4 березня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 44 (сорок чотири) гривні.

Визнати повідомлення головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндика Сергія Володимировича від 15 березня 2019 року №4396 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, виданого Смілянським міськрайонним судом 4 березня 2019 року №2-22/2011 р. про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 44 (сорок чотири) гривні неправомірним.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндика Сергія Володимировича від 15 березня 2019 року №4396 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндика Сергія Володимировича відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №2-22/2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 44 (сорок чотири) гривні.

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в 15-денний строк з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Головуючий: Опалинська О.П.