Ухвала

03 червня 2019 року

м. Київ

справа № 121/466/13-ц

провадження № 61-23947св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 16 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 15 січня 2014 року у справі за позовом приватного підприємства «Сервісна компанія «Комфорт» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: виконавчий комітет Ялтинської міської ради, ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

ПП «Сервісна компанія «Комфорт» звернулося із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: виконавчий комітет Ялтинської міської ради, ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг.

Рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 16 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 15 січня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Сервісна компанія «Комфорт» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2011 року по 19 вересня 2011 року у сумі 19 070,02 грн, три проценти річних у сумі 2 309,94 грн, індекс інфляції у сумі 5 822,83 грн, судовий збір у сумі 272,03 грн, а всього 27 474,82 грн. У задоволенні позовних вимог ПП «Сервісна компанія «Комфорт» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг відмовлено.

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2, на рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 16 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 15 січня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу з Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим. Вимоги ухвали суду касаційної інстанції в частині витребування цивільної справи не виконано, у зв`язку з тимчасовою окупацією частини території України.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами передано до Верховного Суду, проте відсутність судової справи унеможливлює її розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2018 року направлено до Апеляційного суду м. Києва копії матеріалів касаційного провадження № 61-23947ск18 для визначення територіальної підсудності місцевого суду для відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року у складі судді: Вербової І. М. розгляд питання відновлення втраченого судового провадження у справі справа № 121/466/13-ц визначено Святошинському районному суду міста Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року у складі судді: Коваль О. А. відновлено втрачене судове провадження у справі № 121/466/13-ц у частині рішення Ялтинського міського суду АР Крим за № 121/466/13-ц від 16 вересня 2013 року. В іншій частині відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України свідчить, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втрачене у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю.

Аналогічний висновок зроблений в ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 111/2150/13-ц (провадження № 61-24083сво18).

Згідно частин третьої, четвертої статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.

За таких обставин, з урахуванням того, що судове провадження у справі відновлене тільки частково і неможливий розгляд касаційної скарги, колегія суддів вважає, що відкрите ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 260, 494 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 121/466/13-ц за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 16 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 15 січня 2014 року у справі за позовом приватного підприємства «Сервісна компанія «Комфорт» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: виконавчий комітет Ялтинської міської ради, ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков