П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Київ

Справа № 22-1723 Головуючий у1-й інстанції - Букіна О. М.

Унікальний №760/21859/16-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Гавриленко М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Проходи Юрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору та розписки недійсною та зобов'язання повернути кошти,-

у с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_5 пред'явив в суд позов до ОСОБА_4 про стягнення 129 864 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 03 жовтня 2016 року між сторонами був укладений попередній договір, посвідчений ПН КМНО ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 593. Предметом договору було укладення в термін до 26 жовтня 2016 договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 6 попереднього договору сторони домовились, що позивач сплачує відповідачу грошові кошти в розмірі 259 368 грн., що є еквівалентом 10 000 доларів США, виходячи з офіційного курсу НБУ на день укладення та посвідчення договору.

Відповідно до п. 7 попереднього договору відповідач своїм підписом підтвердив отримання від позивача 259 368 грн.

25 жовтня 2016 року між сторонами був укладений договір про розірвання попереднього договору, посвідчений ПН КМНО Липовенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 615. За умовами даного договору відповідачем були повернуті позивачу кошти у розмірі 129 864 грн. Іншу частину коштів відповідач мав повернути в строк до 01 грудня 2016 року, однак кошти ОСОБА_4 не повернуті.

У червні 2017 року відповідачем подано до суду зустрічну позовну заяву, в якій останній просив визнати договір про розірвання попереднього договору від 25 жовтня 2016 року і розписку про отримання коштів у розмірі 129 684 грн. недійсними та зобов'язати позивача повернути грошові кошти у розмірі 259 368 грн.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що під час укладання спірного договору відповідач перебував у стані сильного душевного хвилювання, а тому не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Внаслідок такого нервового потрясіння, психологічного насильства та тиску з боку позивача, який вимагав повернути отримані в якості завдатку кошти, відповідач підписав оспорюваний договір і розписку про відмову від укладання основного договору та повернув позивачу частину коштів у розмірі 129 684 грн.

На думку відповідача, спірний договір та розписка мають бути визнані недійсними з підстав передбачених ст. ст. 225, 231 ЦК України.

Також, посилаючись на вимоги ч.2 ст. 231, ст. 216 ЦК України, відповідач просив стягнути з позивача грошові кошти у подвійному розмірі, тобто у розмірі 259 368 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року первісні позовні вимоги задоволені частково. Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 129 684 грн. У задоволенні зустрічного позову суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника, адвоката Проходу Ю. В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені первісного позову та задовольнити зустрічний позов у повному обсязі (а.с.105-110).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 заперечував проти її задоволення та вказав, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, з повним та всебічним дослідженням доказів, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін (а.с.127-128).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників справи: представника відповідача, адвоката Проходу Ю. В., який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити; позивача та його представника, адвоката ОСОБА_8, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При вирішенні даної справи районний суд вважав встановленими наступні обставини.

03 жовтня 2016 року між сторонами був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Липовенко Л.М., та зареєстрований в реєстрі № 593, відповідно до умов якого сторони в термін до 26.10.2016 мали укласти договір купівлі - продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-8).

Згідно п. 6 попереднього договору сторони домовились, що ОСОБА_5 у якості завдатку, сплачує ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 259 368,00 грн., що є еквівалентом 10 000 доларів США, виходячи з офіційного курсу НБУ, на день укладення та посвідчення договору.

Відповідно до п. 7 ОСОБА_4 своїм підписом на договорі підтвердив факт отримання від ОСОБА_5 грошових коштів, у якості завдатку, в розмірі 259 368,00 грн., що є еквівалентом 10 000 доларів США, виходячи з офіційного курсу НБУ, на день укладення та посвідчення договору.

25.10.2016 між сторонами був укладений договір про розірвання попереднього договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Липовенко Л.М., та зареєстрований в реєстрі за № 615 (а.с.9-10).

Згідно п. 2 даного договору ОСОБА_4 повернув ОСОБА_5 частину одержаних грошових коштів в розмірі 129 684,00 грн., що є еквівалентом 5 000 доларів США, виходячи з офіційного курсу НБУ, на день укладення та посвідчення договору.

Відповідно до п. 2.1 ОСОБА_5 своїм підписом на договорі підтвердив факт отримання від ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 129 684,00 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США, виходячи з офіційного курсу НБУ, на день укладення та посвідчення договору.

Як вбачається з п. 2.2 вищезазначеного договору, іншу частину грошових коштів у розмірі 129 684,00 грн., що є еквівалентом 5 000 доларів США, виходячи з офіційного курсу НБУ, на день укладення та посвідчення договору, ОСОБА_4 зобов'язаний повернути ОСОБА_5 у термін до 01.12.2016 включно.

В зазначений договором термін і на час розгляду справи відповідач свої зобов'язання не виконав та кошти в розмірі 129 684,00 грн. позивачу не повернув.

Оскільки згідно попереднього договору, авансовий внесок складає в розмірі 259 368,00 грн., з яких: 129 684,00 грн. були сплачені відповідачем при укладанні договору про розірвання попереднього договору, а 129684,00 грн. відповідач повинен був повернути до 01.12.2016 включно, позивачем помилково було зазначено до стягнення суму грошових коштів у розмірі 129 864, 00 грн.

За таких обставин районний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного позову та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 129684, 00 грн.

Щодо зустрічного позову відповідачем не надано до суду жодних доказів того, що в момент підписання оспорюваного договору останній не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та/або договір був підписаний під впливом психічного насильства з боку позивача, співробітника агенції нерухомості чи нотаріуса, як і не надано доказів в обґрунтування необхідності у застосуванні спеціальних знань для визначення психічного стану здоров'я відповідача під час укладання оспорюваного правочину.

Сторона відповідача підтвердила, що письмових доказів того, що відповідач звертався до правоохоронних органів чи за медичною допомогою щодо неправомірних дій з боку позивача чи приватного нотаріуса Липовенко Л.М., немає.

За таких обставин районний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_5 та відсутності підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого ОСОБА_5 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.97 звор. - 99).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга адвоката ПроходиЮ. В. не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні справи районним судом не було досліджено розмір офіційного курсу НБУ станом на день укладення та посвідчення попереднього договору від 03 жовтня 2016 року та станом на день укладення і посвідчення договору про розірвання попереднього договору від 25 жовтня 2016 року, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки сторона не аргументує свою позицію посиланням на показники офіційного курсу і їх відмінність від курсу, прийнятого судом. Крім того, ОСОБА_9 у своїй зустрічній позовній заяві підтвердив розмір грошових коштів, отриманих за попереднім договором, який співпадає із сумою, встановленою районним судом (а.с.33-40).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що районний суд в порушення вимог процесуального закону на власний розсуд змінив розмір позовних вимог при ухваленні рішення про стягнення 129 684 грн. замість заявлених у позові 129 864 грн., а також доводи про те, що при ухваленні рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору та розписки недійсною та зобов'язання повернути кошти районний суд у резолютивній частині свого рішення не зазначив реквізити договору, дату його укладання, номер договору, сторони договору, їх повне найменування, місце проживання чи перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків, відхиляються апеляційним судом як такі, що суперечать дійсним обставинам справи та положенням ст. ст. 2, 264, 265 ЦПК України.

Суд розцінює таку поведінку сторони, як безпідставне намагання викривити зміст рішення суду з метою створення штучних підстав для його оскарження.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Проходи ЮріяВікторовича в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 березня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома