ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 травня 2019 року

м. Харків

справа № 641/6714/17

провадження № 22-ц/818/1732/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретарів судового засідання Сватенко Н.В., Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач: Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради,

відповідач: ОСОБА_1 ,

інші учасники справи:

третя особа: Харківська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2017 року, ухвалене у складі судді Колодяжної І.М. , -

у с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради (надалі Департамент ХМР) звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між ОСОБА_1 і Департаментом ХМР в редакції, викладеній в позовній заяві. Також просив стягнути з ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

В обґрунтування посилався на те, що відповідачем було проведено реконструкцію нежитлових приміщень четвертого поверху № 1-:-15 в літ. «А-4» під житлові квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Чинним законодавством передбачений обов`язок замовника об`єкта реконструкції до прийняття об`єкта в експлуатацію звернутись до органу місцевого самоврядування із заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури міста ( надалі Договір). Ухилення замовника від укладення Договору до прийняття об`єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов`язання. Відповідач до прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, не виконав покладеного на нього обов`язку, не звернувся до позивача з заявою про укладення Договору у зв`язку з чим позивач направляв йому листи про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення Договору, а також оригінали відповідних Договорів для розгляду і підписання відповідачем, однак останній на ці листи не реагує, що змусило Департамент ХМР звернутися до суду.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано укладеним між ОСОБА_1 та Департаментом ХМР Договір в редакції викладеній в позовній заяві. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту ХМР витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від укладення Договору у зв`язку з проведеною реконструкцією нежитлових приміщень, що порушує права територіальної громади міста Харкова на отримання коштів для розвитку та створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що кошторисна вартість реконструкції об`єкта, здійснена відповідачем на дату введення в експлуатацію, складає 301 538 гривень 96 копійок та визначена відповідно до вимог ч.5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Позов подано неналежним позивачем, бо Департамент не довів, що є розпорядником розрахункового рахунку, на який просить зарахувати кошти. Департамент ХМР також не є органом місцевого самоврядування, з яким має укладатися Договір. Заявлений позивачем Договір є безпредметним оскільки ОСОБА_1 не є замовником будівництва, тому що не має у власності або користуванні земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Також суд не врахував, що Договір укладається без жодних зобов`язань з боку Департаменту ХМР на користь ОСОБА_1 , що порушує його права.

Представник Департаменту ХМР у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від укладання договору про пайову участь. Відповідач ні в суд першої, ні в суд апеляційної інстанцій не надав розрахунок суми пайового внеску зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта, визначеного згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. Тому кошторисна вартість будівництва об`єкта визначена відповідно до вимог закону « Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженому рішенням Харківської міської ради №319 від 22.05.2013.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Департаменту ХМР, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, згідно Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, затвердженої Департаментом ДАБІ у Харківській області за № ХК 34 від 13.12.2016, Державна архітектурно-будівельна інспекція засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта: реконструкція нежитлових приміщень четвертного поверху №1-:-15 в літ. «А-4» під житлові квартири за адресою: АДРЕСА_1 та підтвердила його готовність до експлуатації. Замовником будівництва зазначено ОСОБА_1 Дата початку будівництва 23.09.2016, дата закінчення будівництва 12.10.2016 (а.с.21-24).

У відповідності до приписів Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, ХМР листом від 23.01.2017 за № 53/0/114-17 повідомив ОСОБА_1 про необхідність укладення договору на пайову участь, невиконання останнім норм статті 40 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011 «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі Закон № 3038-VI) та необхідність у 10-денний термін звернутись із заявою до Департаменту ХМР для підготовки проекту договору про пайову участь та надати документи, передбачені п.2.6 Порядку (а.с. 17-20).

28 квітня 2017 року Департамент ХМР направив ОСОБА_1 пропозицію про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлових приміщень четвертного поверху №1-:-15 в літ. «А-4» під житлові квартири за адресою: м. Харків, проспект Московський, 118 з додатком договору про пайову участь у розвитку інфраструктури (а.с.13-14).

Вказаний лист та пропозиція залишені відповідачем без відповіді.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК країни) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Законом № 3038-VI унормовані правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні.

Згідно зі статті 40 Закону № 3038-VI замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Відповідно до ч.1 статті 40 Закону № 3038-VI порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Матеріали справи свідчать про те, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 №804 затверджено Порядок пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, яким, зокрема, передбачено механізм залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова.

Рішенням Харківської міської ради №319 від 22.05.2013 внесено зміни до вищевказаного рішення та викладено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова у новій редакції, підлягає обов`язковому виконанню на території міста Харкова (надалі Порядок) (а.с. 42-45).

Доводи апеляційної скарги про не легітимність вищезазначених рішень органу місцевого самоврядування та Порядку не відповідають вимогам закону. Відповідно до ст. 144 Конституції України, ст. 59 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб органів місцевого самоврядування є нормативно - правовими актами, обов`язковими до виконання на відповідній території. Зазначені рішення Харківської міської ради не скасовані, а отже, є чинними і мають обов`язкову силу на території м. Харкова.

Пунктом 1.3. Порядку визначено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у м. Харкові, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Залучення замовників здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом ХМР (пункт 1.4. Порядку).

Пунктом 1.5. Порядку передбачено, що пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

У відповідності до пункту 2.5. Порядку, замовник будівництва зобов`язаний не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, звернутися з заявою до Департаменту ХМР для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Пунктом 2.6. Порядку визначено перелік документів, що повинні додаватись до заяви.

Розділом 5 Порядку встановлено порядок залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у разі ухилення від укладання договору.

Так, згідно з пунктом 5.1. Порядку у разі встановлення факту будівництва та введення об`єкта до експлуатації без укладення договору про пайову участь забудовника у розвитку інфраструктури м. Харкова, Департамент економіки та комунального майна у десятиденний термін з дня встановлення такого факту, надсилає замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням лист-повідомлення про необхідність укладення відповідного договору.

Пунктом 5.2. Порядку передбачено, що у листі-повідомленні Департамент економіки та комунального майна повідомляє про порядок укладення договору про пайову участь, про строк, у який замовник має вжити передбачених Порядком заходів щодо добровільного укладення договору та про передбачену цим Порядком та чинним законодавством України відповідальність за ухилення від укладання такого договору.

В разі ухилення замовника від виконання вимог, вказаних у листі-повідомленні щодо укладання договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у добровільному порядку, Департамент економіки та комунального майна у відповідності до пункту 5.3. Порядку вчиняє наступні дії:

1) на підставі наявної інформації та у відповідності до цього Порядку проводить розрахунок величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури;

2) готує два примірники договору пайової участі у розвитку інфраструктури з додатками;

3) надсилає підписані два примірники договору з додатками замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням.

Розрахункова кошторисна вартість будівництва (розрахункова вартість будівництва) це прогнозована сума грошових коштів, необхідна для його здійснення. Вона складається з базисної кошторисної вартості будівництва (базисної вартості будівництва) та коштів на компенсацію витрат, пов`язаних з ринковими умовами здійснення будівництва (Державні будівельні норми IV-16-98 частина 1).

Відповідно до п.5.4 Порядку, розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості.

Відповідно до п. 3.2. Порядку, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, становить 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд.

Пунктом 5.6. Порядку передбачено, що замовник будівництва, який одержав проект договору з додатками, у разі згоди з його умовами, оформляє договір відповідно до вимог чинного законодавства (підписує, якщо юридична особа скріплює печаткою) та повертає один примірник договору з додатками Департаменту економіки та комунального майна, або повідомляє Департамент про прийняття умов договору (надсилає відповідний лист, факсограму тощо) у двадцятиденний строк після одержання договору.

Замовник будівництва, який після розгляду проекту договору не згоден з якимись його частинами, направляє до Департаменту економіки та комунального майна протокол розбіжностей (письмові вмотивовані зауваження) до договору, які Департамент розглядає протягом двадцяти днів. В цей же строк Департамент вживає заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та приймає рішення про зміну договору (пункт 5.7. Порядку).

Таким чином, позивач здійснив всі передбачені чинним законодавством дії, спрямовані на укладення договору, а саме, відповідно до п.5.1-5.3 Порядку, направив відповідачу повідомлення, а в подальшому, примірники договору для підписання.

Відповідно до ч.2 статті 40 Закону № 3038-VI, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно статті 1 Закону № 3038-VI замовником будівництва є фізична або юридична особа, що має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому порядку відповідну заяву.

Територія - частина земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси.

За змістом статей 2, 10 Закону № 3038-VI, статей 4, 9 Закону України № 687-XIV від 20.05.1999 «Про архітектурну діяльність» під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови.

Тобто, реконструкція існуючої забудови та територій, на ряду з новим будівництвом об`єктів, визначається вказаним законодавчим положенням окремим видом забудови територій.

Пожидаєв С.М . є замовником будівельних робіт на об`єкті будівництва реконструкція нежитлових приміщень четвертного поверху №1-:-15 в літ. «А-4» під житлові квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, реконструкція охоплюється законодавчим визначенням забудови, а виходячи із наведених положень законодавства, відповідач, який здійснив реконструкцію частини існуючої забудови, є замовником будівництва.

Викладене спростовує твердження представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не є замовником будівництва у виниклих правовідносинах з огляду на відсутність у нього у власності чи користуванні земельної ділянки, на якій знаходиться об`єкт нерухомості.

Виходячи з тлумачення вказаних вище норм, Законом № 3038-VI передбачений обов`язок замовника, який має намір щодо реконструкції існуючої забудови та територій укласти договір про участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

При цьому, наведеним формулюванням "реконструкція існуючої забудови та територій" охоплюються правовідносини здійсненої відповідачем реконструкції, оскільки реконструкція будівлі або її частини передбачає реконструкцію земельної ділянки (території), на якій така будівля розташована.

До того ж, частиною 4 статті 40 Закону № 3038-VI встановлено вичерпний перелік об`єктів, у разі будівництва яких замовник не залучається до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту:

1) об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;

2) будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;

3) будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла;

4) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;

5) об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів;

6) об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці обєктів соціальної інфраструктури;

7) об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;

8) об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів;

9) об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);

10) об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків.

Також п. 1.7. Порядку встановлено, що до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова не залучаються замовники у разі здійснення:

- будівництва об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;

- будівництва будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;

- будівництва будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла;

- будівництва індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;

- будівництва об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів;

- будівництва об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури;

- будівництва об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;

- будівництва об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);

- будівництва об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків.

- будівництва об`єктів на територіях діючих промислових підприємств, якщо після введення їх до експлуатації не збільшується навантаження на інженерну та соціальну інфраструктуру міста;

- реконструкції квартир у багатоквартирних житлових будинках чи одноквартирних житлових будинках (прибудова, надбудова, об`єднання тощо), якщо після проведення будівельних робіт загальна площа квартири не перевищує 300 кв. м, фізичними особами;

- будівництва індивідуальних гаражів фізичними особами.

При цьому, проведені відповідачем у спірних правовідносинах роботи до вищевказаного переліку не належать.

Загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину) визначені у статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин між фізичною і юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642-643 ЦК України (пункт 2 частини 1 статті 208, частина 1 статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку (ч.1 ст. 630 ЦК України).

Умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд

Аналіз частини 3 статті 6, частини 1 статті 630 ЦК України, Закону № 3038-VI та Порядку свідчить, що запропонований позивачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова відповідає типовому договору, тому в силу актів цивільного законодавства його укладення є обов`язком замовника.

Судова колегія не може погодитися і з доводом представника відповідача щодо невірного визначення в пункті 2.1.1. Договору розміру пайового внеску (а.с. 15).

Згідно наданого Розрахунку величини пайової участі при реконструкції нежитлових приміщень Пожидаєва С.М . , що є Додатком до Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, загальна кошторисна вартість реконструкції склала 6 853 158 грн. 20 коп. Величина пайової участі відповідача визначена виходячи з зазначеної суми та дорівнює 301 538 грн. 96 коп. (а.с. 16).

Відповідно до частини п`ятої статті 40 Закону України № 3038-VI ( у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Пожидаєв С.М. перед введенням реконструйованих нежитлових об`єктів в експлуатацію до Департаменту ХМР для укладення договору про пайову участь не звернувся, кошторисну вартість будівництва, визначену згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами до ХМР не надав. Не надав він розрахунку вказаної вартості і на виконання вимоги ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 травня 2018 року про витребування доказів (а.с. 122-124).

Згідно п.5.4 Порядку розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості ( а.с. 42 - 44).

Здійснений позивачем розрахунок величини пайової участі (Додаток до Договору право пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова на а.с. 16) проведено на основі даних про площу об`єкта, вказану в Декларації про готовність до експлуатації об`єкта нерухомості, що дорівнює 733,9 кв.м. ( а.с. 21 - 24) та показників опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м. житла за регіонами України, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 283 від 24 жовтня 2016 року, що дорівнює 9338 грн. за 1 кв.м.

В порушення вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів іншої кошторисної вартості будівництва об`єкту нерухомості, ніж та, що розрахована відповідно до вимог Порядку. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Щодо посилань на неможливість Департаменту ХМР самостійно виступати у правовідносинах з третіми особами, то відповідно до частини першої статті 54 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Рішенням 1 сесії ХМР 7 скликання № 7/15 від 20.11.2015 «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» було затверджено Положення про Департамент ХМР (надалі Положення).

Згідно пунктів 1.1 та 2.1 Положення Департамент ХМР є самостійним виконавчим органом Харківської міської ради, який утворюється міською радою. Департамент ХМР є юридичною особою, веде самостійний баланс, має право відкривати реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби України та відповідно до чинного законодавства України рахунки в установах банків, в межах своїх повноважень, укладати від свого імені угоди з юридичними та фізичними особами, набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у суді.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами (ч.ч. 1,3 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно п. 4.1.16 Положення однією з функцій Департаменту ХМР є виконання роботи щодо залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури при будівництві об`єктів на території міста.

При цьому Директор Департаменту ХМР укладає договори, контракти, угоди для забезпечення діяльності Департаменту та згідно з наданими повноваженнями Департаменту, видає довіреності (п. 6.2.7 Положення).

Таким чином, в межах делегованих рішенням ХМР повноважень Департамент ХМР є органом місцевого самоврядування, юридичною особою, що виступає при укладанні договору про пайову учать у розвитку інфраструктури м. Харкова від свого імені та діє самостійно.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 травня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді: А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний