ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Провадження №2-др/756/5/19
25 лютого 2019 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:
головуючого судді Диби О.В.,
за участю секретаря Мозгового В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та оспорювання батьківства, -
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва 01.02.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та оспорювання батьківства було відмовлено.

04.02.2019 представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, які відповідач поніс у зв'язку із розглядом цивільної справи. Розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача становить 9000 грн.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Від відповідача надійшла заява про вирішення питання про ухвалення додаткового рішення за її відсутності.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір про надання правової допомоги від 12.03.2018.

Відповідно до п. 3 вказаного договору клієнт зобов'язується оплачувати послуги адвоката згідно з усною домовленістю відповідно до виданих адвокатом квитанцій та підписаних сторонами актів виконаних робіт (а.с.78).

З відзиву на позовну заяву убачається, що попередні витрати на правову допомогу становлять 3400 грн. Представник відповідача в судовому засіданні 01.02.2019 звернувся до суду із усною заявою в якій вказував на те, що протягом п'яти днів звернеться до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат.

04.02.2019 представник відповідача звернувся до суду із відповідною заявою.

З наданого акту виконаних робіт укладеного між відповідачем та адвокатом ОСОБА_3 від 01.02.2019 (а.с. 190) убачається, що загальний розмір витрат на правничу допомогу, які понесені відповідачем становить 9000 грн.

Відповідно наданих належним чином завірених копій квитанцій (а.с. 191-194) убачається, що відповідач поніс витрати на правничу допомогу у зв'язку із розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та оспорювання батьківства на загальну суму 9000 грн.

Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених відповідачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 197, 141, 208, 209, 220 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача адвоката ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_1) про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та оспорювання батьківства - задовольнити;

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_1) про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та оспорювання батьківства.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_1) витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя О.В.Диба