Справа № 236/3919/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Ткачова О.М.,

при секретарі Грицай Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обєднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

05.11.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обєднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.06.2014 року в смт. Дробишеве Лиманського району (колишня назва Краснолиманський район) Донецької області, на нерухоме майно:

-Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:000:1422, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по вул. Українській (колишня назва вул. Жовтнева), 9, у смт. Дробишеве Лиманського району (колишня назва Краснолиманський район) Донецької області;

-Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1115 га, кадастровий номер :01:000:1423, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, розташованої по вул. Українській (колишня назва вул. Жовтнева), 9, у смт. Дробишеве Лиманського району (колишня назва Краснолиманський район) Донецької області.

Позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 49,58).

Представник Обєднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась , але надала суду заяву, в якій просила ухвалити рішення на розсуд суду та справу розглянути без її участі (а.с. 47-48, 56-57).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій не заперечувала проти вимог позивача, просила справу розглянути без її участі.

Судом при дослідженні письмових доказів по справі встановлено.

ОСОБА_1 народився 22.02.1942 року у с. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області, є громадянином України, внесений до Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с. 9). Батьками позивача є ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджено записами у свідоцтві про народження серії ЯЮ. № 096718, виданому 08.09.1950 року ЗАГС м. Красний Лиман (а.с.11). Батьки позивача перебували у шлюбі між собою з 24.06.1948 року (а.с.10).

ОСОБА_5 помер 20.05.2001 року в смт. Дробишеве Лиманського району (колишня назва Краснолиманський район) Донецької області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії 1- НО № 532523, виданого 21.05.2001 року виконкомом Дробишевської селищної ради м. Красний Лиман Донецької області (а.с.12).

За життя ОСОБА_5 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_6 (в рівних частинах спільно із ОСОБА_3У.) нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, у розташований у смт. Дробишеве Краснолиманського району по вул. Жовтневій,9, на земельній ділянці площею 1500 кв. м (а.с.24). Крім того, 11.12.1996 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Дробишевської селищної ради було видано державний акт на право приватної власності на землю (а.с.25), при цьому громадянам надані у спільну власність дві ділянки площею 0,1500 га (для обслуговування жилого будинкуs господарських будівель) та 0,1115 га (для ведення особистого підсобного господарства).

Після смерті ОСОБА_5 спадщину за законом отримала його дружина ОСОБА_3 (а.с.23), однак з невідомих позивачеві причин вона не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_3 померла 17.06.2014 року в смт. Дробишеве Лиманського району (колишня назва Краснолиманський район) Донецької області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І- НО № 784343, виданого 18.06.2014 року виконкомом Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області (а.с.13).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно з яким спадкоємцем нерухомого майна (1/2 частини земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:000:1422, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,1115 га, кадастровий номер :01:000:1423, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, розташованих по вул. Українській (колишня назва вул. Жовтнева), 9, у смт. Дробишеве Лиманського району (колишня назва Краснолиманський район) Донецької області) є ОСОБА_1. Позивач після смерті матері отримав у нотаріуса свідоцтва про спадщину за заповітом на зазначене майно (а.с.14,17)

Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та від 16.08.2018 року № 134605448 та від 16.08.2018 року № 134612538 право власності на вказане нерухоме майно є зареєстрованим на імя ОСОБА_1 (а.с.16,19).

Позивач звертався у серпні 2018 року до державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 ще на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:000:1422 та на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1115 га, кадастровий номер :01:000:1423, призначеної для ведення особистого підсобного господарства. Однак постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 16.08.2018 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій, оскільки був відсутній державний акт на право власності на земельні ділянки на імя померлої ОСОБА_3 (а.с. 39-40). Відмова у вчиненні нотаріальних дій позивачем в судовому чи адміністративному порядку не оскаржувалась.

Згідно з повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 10.01.2019 року № 12/02-14 після смерті ОСОБА_3 інший спадкоємець за законом ОСОБА_2 надала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.59).

Суд, дослідивши матеріали справи як докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Незаконність набуття права власності позивачем на майно, яке є предметом спору, не встановлено.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України- спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйнятття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Позивач ОСОБА_1 у зв'язку, з тим, що померлою ОСОБА_3 за життя на своє ім'я не було отримано державного акта на право власності, відповідно до діючих правил, на належне їй нерухоме майно , позбавлений можливості іншим чином отримати документ, що засвідчує його право власності на це майно, і неотримання цього документу заважає позивачу володіти, користуватись та розпоряджатись майном, яке нележить йому як спадок на власний розсуд, а отже його право оспорюється. Таким чином , на думку суду, ОСОБА_1 повинене бути визнаним власником зазначеного майна, в судовому порядку, бо в судовому засіданні встановлено дійсну належність померлому ОСОБА_1 майна, що є предметом спору.

Таким чином право позивача щодо визнання за ним права власності на це майно підлягає захисту, оскільки не визнання за ОСОБА_1 права власності на зазначене майно та не отримання відповідного документу заважає йому володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Керуючись ст. 3,11,15,16, 182,328 ЦК України, ст. 3,10, 13,258,259,264,265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Обєднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП -НОМЕР_1, 22.02.1942 р. н., народився у с. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області, мешкає за адресою: Донецька область, Лиманський район, смт. Дробишеве, вул. Українська, 22)право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.06.2014 року в смт. Дробишеве Лиманського району (колишня назва Краснолиманський район) Донецької області, на нерухоме майно:

-Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:000:1422, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по вул. Українській (колишня назва вул. Жовтнева), 9, у смт. Дробишеве Лиманського району (колишня назва Краснолиманський район) Донецької області;

-Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1115 га, кадастровий номер :01:000:1423, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, розташованої по вул. Українській (колишня назва вул. Жовтнева), 9, у смт. Дробишеве Лиманського району (колишня назва Краснолиманський район) Донецької області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя-