РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2019 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Гусинського М.О.,

при секретарі Мірошниченко В.В.,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі № 12 суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на 1/3 частку квартири, -

В С Т А Н О В И В:

12.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на 1/3 частку квартири, пояснюючи свої вимоги наступним, в 1997 році його родина приватизувала квартиру АДРЕСА_1. На підставі розпорядження ОСОБА_2 міської ради № 1223-р від 22.08.1997 року, власниками квартири в рівних частках стали: він ОСОБА_1, мати ОСОБА_3, та бабця ОСОБА_4 В 1998 році померла бабця ОСОБА_4, її частку успадкувала його мати ОСОБА_3, яка померла 15.05.2018 року. 26.12.2018 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 після смерті матері. Таким чином він є власником усієї вищевказаної квартири, так, як 2/3 частки квартири успадкував після матері, а 1/3 частку отримав в результаті приватизації.

Зареєструвати право власності на цілу квартиру він не має можливості, оскільки було втрачено оригінал свідоцтва про право власності на житло у 1997 році. Коли він звернувся до БТІ з прохання видати дублікат свідоцтва, отримав тільки засвідчену копію.

У звязку із викладеним, просить суд, визнати за ним ОСОБА_1, право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволені позову (а.с.22).

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради, до суду не зявився, але від міського голови до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, просив винести рішення на розсуд суду (а.с.24).

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв'язку і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, були ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності, яке видано 09.09.1997 року ОСОБА_2 міською радою, ОСОБА_3 та членам її сімї, - ОСОБА_1, ОСОБА_4, в рівних частках належала квартира АДРЕСА_2 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.07.1998 року, ОСОБА_3 отримала в порядку спадкування за законом 1/3 частку квартири № 55, що знаходиться у будинку № 25 по вулиці Ясна, м. Словянська, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.10.2004 року (а.с.14).

15.05.2018 року померла ОСОБА_3, про що було видано 16.05.2018 року свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 638316 (а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, ОСОБА_1 отримав в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на 2/3 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.13).

Інформація про право спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, мітиться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом № 151190678 (а.с.12).

Складність зареєструвати право власності на квартиру, яка розташована у АДРЕСА_4, за позивачем ОСОБА_1, полягає у тому, що втрачено оригінал правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності від 09.09.1997 року, яке було видано ОСОБА_2 міською радою, а видача його дубліката неможлива.

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, на підставі ст.328ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності із ст.392ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи обставини справи, те що позивач ОСОБА_1 на теперішній час позбавлений можливості відновити оригінал правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_2, фактично є власником усієї квартири, відсутність іншого шляху визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, отриману ним внаслідок приватизації квартири, ніж в судовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 не вимаже компенсації за понесені ним судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на 1/3 частку квартири задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1), право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Словянського міськрайонного суду М.О.Гусинський