Провадження №2/760/3524/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

16 квітня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника позивача- ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світлиця ЛТД» про стягнення коштів,суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 218 543, 82 гр. інфляційних збитків за весь час прострочення сплати заборгованості за рішенням суду в розмірі 228 224. 00 гр. за період з 3 грудня 2013 року по 11 листопада 2016 року, 20 165, 00 гр. річних та 658 576, 00 гр. збитків у вигляді упущеної вигоди.

Посилається в позові на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2013 року був задоволений її позов до ТОВ »Світлиця ЛТД» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав від 28 вересня 2005 року, стягнуто з відповідача на її користь суму інвестиційного внеску в розмірі 228 224, 00 гр., 188 056, 55 гр. інфляційних збитків, 10 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди та судові витрати в справі.

Зазначене судове рішення до цього часу відповідачем не виконане, стягнуті кошти їй не виплачені.

Відповідно до постанови Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 31 жовтня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу, стягнути вказану заборгованість з відповідача виявилось неможливим.

Зважаючи на довготривале невиконання відповідачем судового рішення, грошові кошти, що підлягаю стягненню на її користь, знецінюються внаслідок інфляційних процесів.

У зв`язку з тривалим невиконанням судового рішення порушуються її цивільні та житлові права, у зв`язку з чим вони підлягають поновленню у встановлений чинним законодавством України спосіб.

Порушення умов договору купівлі-продажу майнових прав від 28 вересня 2005 року та повторний продаж відповідачем квартири АДРЕСА_1 , неповернення відповідачем суми інвестиційного внеску в розмірі 228 224, 00 гр. призвели до завдання їй збитків, оскільки за зазначені кошти, що так і не були сплачені на момент звернення до суду, придбати квартиру, рівноцінну за умовами укладеного з відповідачем договору, неможливо.

Вартість аналогічних квартир, як і вказаної квартири, збільшилась, збитки у вигляді упущеної вигоди полягають у різниці між реальною вартістю вищевказаної квартири на момент звернення до суду та неповернутою сумою інвестиційного внеску в розмірі 228 224, 00 гр.

Згідно зі Звітом про незалежну оцінку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71, 31 кв.м., станом на 01 листопада 2016 року, вартість вказаної квартири становить 886 800, 00 гр.

Таким чином, завдані їй збитки у вигляді упущеної вигоди становлять 658 576, 00 гр.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.

Судові повістки, що направлялись за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача, а саме: АДРЕСА_2 повертались до суду з відміткою поштового відділення про інші причини, що не дали змоги виконати обов`язок щодо пересилання поштового відправлення.

Вказана адреса відповідача зазначена в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. п. 91, 96, 101, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку.

Реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об`єкті поштового зв`язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в об`єкті поштового зв`язку.

У разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв`язку виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Крім того, Верховний Суд у постанові № 922/1714/18 від 17 квітня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, зазначив, що дії відповідача, направлені на неотримання судової кореспонденції, яка направлялася йому судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем знаходження в ЄДРПУОУ, є свідомими,спрямовані на затягування розгляду справи.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, відсутність іншої відомої адреси відповідача в матеріалах справи, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.

Ухвалою від 03 травня 2017 року в справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду.

Відповідно до п.9 Прикінцевих положень Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Встановлено, що 28 вересня 2005 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого ТОВ «Світлиця ЛТД» продає, а ОСОБА_2 купує майнові права на отримання у власність двокімнатної квартири, загальною площею 71, 32 кв.м., що будується за адресою: АДРЕСА_1 .

/ а.с. 19 /

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2013 року договір купівлі-продажу майнових прав від 28 вересня 2005 року, укладений між сторонами, був розірваний.

Стягнуто з ТОВ »Світлиця ЛТД» на користь позивачки суму інвестиційного внеску за умовами договору в розмірі 228 224, 00 гр., 188 056, 55 гр. інфляційних збитків, 10 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди та судові витрати в справі.

/ а.с. 6 - 10 /

15 січня 2014 року на виконання рішення суду Броварським міськрайонним судом Київської області були видані виконавчі листи.

Постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 31 жовтня 2014 року зазначені виконавчі документи були повернуті стягувачу.

Представник позивачки в судовому засіданні зазначив, що рішення суду не виконано до цього часу.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

За правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року в справі № 6-2168цс15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Виходячи з цього, невиконання відповідачем рішення суду, суд вважає вимоги позивачки в частині стягнення інфляційних втрат та річних з несплаченої відповідачем суми обгрунтованими.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року в справі № 6-237цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18).

Звертаючись до суду, будь-яких доказів, у розумінні викладеного вище, понесення збитків з вини відповідача внаслідок невиконання ним своїх зобов`язань, що призвело до втрати нею реальних доходів, які б вона могла отримати та не отримала у зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивачка не надала.

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки в розмірі 6 890, 00 гр.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 15, 16, 22, 509,525-526, 530, 549, 551, 611, 623, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світлиця ЛТД» на користь ОСОБА_2 218 543, 82 гр. інфляційних збитків, 20 65, 00 гр. річних та 6 890, 00 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 06 червня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва