ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/11860/18

Номер провадження 22-ц/816/3032/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собини О. І.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 14 березня 2019 року в складі судді Чернобая О.І., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 14 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, встановлений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2011 року по справі за №1806/2-2703/11, та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, відповідач звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред`явлення позову про зміну розміру аліментів. Разом з тим, на думку ОСОБА_1 , позивач не довела наявності інших підстав для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 28 квітня 2007 року ОСОБА_2 , яка 28 вересня 2011 року змінила прізвище на ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2011 року (а.с. 8, 13).

За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7).

Вищевказаним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).

Заперечуючи проти позову про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_1 вказав на ті обставини, що 30 вересня 2017 року він зареєстрував інший шлюб з ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_6 . На даний час дружина ОСОБА_6 перебуває на обліку в лікарні у зв`язку з вагітністю, а він ніде не працює, живе за рахунок підсобного господарства та допомоги батьків (а.с. 30, 32, 33, 34).

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції з метою забезпечення гарантованого державою права на утримання дитини на рівні не менше від законодавчо встановленого вважав за можливе частково задовольнити позов та збільшив розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1200 грн щомісяця.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У ч. 1 ст. 192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наданих у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснень, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, нормами СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, так як наявні підстави для цього.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, оскільки позивач не довела наявності підстав для збільшення розміру аліментів, є необгрунтованими. Так, колегія суддів бере до уваги те, що згідно вимог СК України для зміни розміру аліментів враховуються і інші обставини, передбачені законом. Зокрема, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року встановлений у розмірі 2027 грн. Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому стягнутий рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2011 року розмір аліментів у сумі 300 грн. не є необхідним та достатнім для того, щоб забезпечити гармонійний розвиток дитини.

З урахуванням викладеного, не заслуговують на увагу колегії суддів і твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред`явлення позову про зміну розміру аліментів.

При цьому, колегія суддів враховує те, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою працездатного віку і в змозі забезпечити виконання рішення суду щодо сплати визначеного судом розміру аліментів. До того ж, законодавством передбачений обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни або скасування рішення суду.

Відповідно до вимог 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 14 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 травня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина