Справа № 131/1904/18
Провадження № 22-ц/801/995/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю.Б.,

суддів Стадника І.М., Матківської М.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Олексієнка О.Ю. без виклику сторін в м. Іллінці Вінницької області,

у цивільній справі №131/1904/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано в судовому порядку.

Від шлюбу вони мають спільну дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з відповідачем.

На підставі наказу Іллінецького районного суду від 22 жовтня 2018 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття.

Позивач вважає, що враховуючи той факт, що судовий наказ Іллінецьким районним судом Вінницької області від 22 жовтня 2018 року про стягнення з нього аліментів видавався без виклику сторін по справі, він був позбавлений можливості надати суду докази, які згідно ст. 182 СК України є обов`язковими до врахування, а саме: щодо наявності на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей, а також щодо його скрутного матеріального становища.

Позивач зазначив, що на його повному матеріальному утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають разом з ним та являються напівсиротами, оскільки їх мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, на даний час позивач ніде не працює, так як не має змоги знайти роботу через відсутність вакансій. Єдиним джерелом доходів, за рахунок яких він утримує дітей, є короткочасні підробітки, які дають йому змогу заробляти не більше 1000 грн. на місяць, а також пенсія по втраті годувальника, призначена у зв`язку зі смертю матері двох старших дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в сумі 1742,40 грн. на місяць. Однак ця пенсія не надає йому можливості забезпечити кожного з дітей навіть на 50% прожиткового мінімуму, не говорячи вже про сплату аліментів на користь третьої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Та звертає увагу суду також на те, що пенсія по втраті годувальника є цільовою та невідривно пов`язана з дітьми, на утримання яких призначена, тому згідно з чинним законодавством України аліменти з неї не вираховуються.

Згідно з розрахунком Іллінецького ВДВС, враховуючи те, що ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, з нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 від середньої заробітної плати по регіону, а це близько 2000 грн. щомісячно, що ставить його та його неповнолітніх дітей від першого шлюбу в скрутне матеріальне становище та призводить до накопичення заборгованості.

Враховуючи наявність у позивача трьох дітей, він вважає, що на кожну дитину має припадати 1/6 від його доходу, в такому випадку буде враховано рівність прав всіх дітей на матеріальне утримання.

За таких обставин ОСОБА_1 просить суд зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на підставі судового наказу, виданого Іллінецьким районним судом 22 жовтня 2018 року, на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки від його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначивши їх подальше стягнення в розмірі 1/6 частки від його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам встановленим по справі, просить його скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд при ухваленні рішення неправильно застосував норму матеріального права, а саме частину першу статті 192 СК України. Крім того, під час розгляду справи суд першої інстанції неправильно застосував норми статті 182 СК України та не урахував тих обставин, що на утриманні позивача знаходиться ще двоє неповнолітніх дітей, а також його скрутне матеріальне становище. В даний час, ураховуючи вищевказану довідку державної виконавчої служби, йому нараховуються до сплати аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, що навіть перевищує 100% прожиткового мінімуму на дитину такого віку. Тобто, в даний час весь тягар по забезпеченню дитині прожиткового мінімуму покладено лише на нього, що суперечить статті 141 СК України. Ураховуючи наявність у нього трьох дітей, вважає, що на кожну дитину має припадати 1/6 від його доходу, в такому випадку буде забезпечено і рівність прав всіх дітей на матеріальне утримання і будуть дотримані його права, передбачені частинами першою та третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, судом ураховано в першу чергу інтереси дитини, при цьому взято до уваги матеріальний стан, як платника аліментів так і особи, на утриманні якої перебувають діти.

Визначальним при вирішенні спору суд визнав гарантоване Конституцією за законами України право дитини на її належне повноцінне утримання.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги позивача.

Суд не виконав вимоги статті 182 СК України, згідно з положеннями якої під час визначення розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11,12).

Мати дітей ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть (а.с.14).

На даний час діти ОСОБА_7 та ОСОБА_5 проживають разом з батьком та знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Китайгородської сільської ради за №1049 від 06 грудня 2018 року про склад сім`ї (а.с.13), довідкою Іллінецького ОУПФ України Вінницької області про те, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку та отримує пенсію в разі втрати годувальника (а.с.15).

Позивач наразі ніде не працює, тому сума аліментів, які підлягають стягненню з нього, розраховується виходячи з середньомісячної заробітної плати працівника для цієї місцевості та становить 1975,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів (а.с.17).

На підставі судового наказу, виданого Іллінецьким районним судом Вінницької області 22 жовтня 2018 року, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 18 вересня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд не дав належну оцінку тим обставинам, що на утриманні позивача знаходяться двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, які проживають з позивачем та являються напівсиротами, оскільки їх мати - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Оскільки дітей виковує ОСОБА_1 , останній несе основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку цих дітей.

Суд не врахував скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 , відсутність стабільного доходу, що позивач ніде офіційно не працює, а єдиним джерелом його доходів, за рахунок якого він утримує дітей - є короткочасні підробітки та пенсія по втраті годувальника.

Всі ці обставини не досліджувались судом при видачі судового наказу, і на переконання суду апеляційної інстанції є підставою для зменшення розміру аліментів.

Крім того, є ґрунтовними доводи апеляційної скарги щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Виходячи з того, що згідно зі статтею 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, колегія суддів вважає, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/4 частки на 1/6 частку доходів буде відповідати зазначеним принципам справедливості та відповідати інтересам трьох дітей і відповідно будуть дотримані права позивача, передбачені частинами першою та третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову необґрунтованим, зробленим без урахуванням фактичних обставин справи, та таким, що не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_1 аліментів згідно з судовим наказом Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2018 року у справі № 131/1592/18.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання постановою суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 травня 2019 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді І. М. Стадник

М. В. Матківська