Справа № 600/126/18
Справа № 2/600/143/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Липної О.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

20.02.2018 року позивач звернулася в суд із вказаним позов до відповідача, відповідно до якого просила збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 30.03.2012 року та стягувати з нього на утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1500 грн. щомісяця, а також неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем, перебувала у шлюбі з 09.03.2002 року по 03.04.2012 року, та останній є батьком їх спільних дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. 03.03.2012 року рішенням Козівського районного суду Тернопільської області шлюб між ними розірвано, а 30.03.2012 року рішення стосовно ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей набрало законної сили. Вказує, що виховує своїх неповнолітніх дітей сама, всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача та враховуючи, що в країні пройшла інфляція, фактичні доходи зросли і сума 350 грн., яку сплачує відповідач згідно з рішенням суду, на кожну дитину не відповідає на сьогоднішній день суспільно-економічній ситуації, позивач просить суд збільшити розмір аліментів.

29.03.2018 року суддею Козівського районного суду Тернопільської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

10.05.2018 року відповідач подав через канцелярію суду відзив, відповідно до якого просить у задоволенні позовних вимог частково відмовити, та прийняти рішення суду про стягнення з нього аліменти на користь позивача на утримання дочок у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Зазначає, що на його думку, розуміє свій обовязок як батько сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, однак сплати аліментів у розмірі 3000 грн. в місяць в твердій грошовій сумі на двох дітей є для нього непосильною. Просить суд звернути увагу на те, що на сьогоднішній день залишився без роботи, не працює, що підтверджується копією трудової книжки останнього, не ухилявся щодо сплати аліментів, які встановлені рішенням суду від 30.03.2012 року, про що свідчать відповідні квитанції про сплату таких, а також у нього на утриманні перебуває ще одна донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказує, що доцільним може бути стягнення аліментів на утримання дітей з нього на користь позивача в розмірі 930 грн. на кожну дитину.

В судове засідання зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог заперечив частково.

Під час судового розгляду канцелярією суду зареєстровано заяву від 20.02.2019 року (вх.№899/19), подану представником позивача ОСОБА_1, згідно з якою останній просить зменшити позовні вимоги щодо ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1200 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення ними повноліття. Щодо витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. відмовився, та зазначив що судовий збір слід стягнути з відповідача.

20.02.2019 року через канцелярію суду представником відповідача ОСОБА_2 подана заява, відповідно до якої вбачається, що уточнені позовні вимоги про збільшення розміру аліментів у справі № 600/126/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 визнає та просить задовольнити. Вказала, що ОСОБА_4 погоджується сплачувати аліменти в сумі 1200 грн. на кожну дитину в користь позивача на утримання доньок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму (а.с.68).

Розглянувши заяви представників позивача та відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно із копії рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 03.04.2012 року шлюб між ОСОБА_3 до ОСОБА_4 розірвано (а.с.6).

Відповідно до копій свідоцтв про народження від 29.08.2002 року серії 1-ИД №112459 та від 25.06.2004 року серії 1-ИД №152306, відповідач є батьком: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а позивач її матірю (а.с.8-9).

Як вбачається із копії виконавчого листа Козівського районного суду Тернопільської області, який виданий 20.03.2012 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково та вирішено стягувати з ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 350 грн. щомісячно на кожну з них, починаючи з 12.03.2012 року до їх повноліття (а.с.7).

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на зазначені обставини, суд вважає, що у зв'язку із збільшенням мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, збільшенням віку дитини та потреб на її утримання, наявні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання доньок, встановленого рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 30.03.2012 року.

Частинами 1, 2, 3 ст.181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 цього Кодексу).

Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

З наданих відповідачем документів, а саме копії трудової книжки АВ №160797, вбачається, що останній 14.03.2013 року звільнений з роботи за згодою сторін (а.с. 45-46).

При цьому, судом встановлено з долучених до матеріалів даної справи документів, а саме копії свідоцтва про шлюб серії I-ИД № 109021, що ОСОБА_4, вдруге зареєстрував шлюб із ОСОБА_8, про що 19.07.2014 року складено відповідний актовий запис №1084, та останній присвоєно прізвище «Лайтар» (а.с.58).

Відповідно до довідки №2 Тернопільського районного територіального медичного обєднання ОСОБА_3 (дружина відповідача) знаходиться на обліку по вагітності в жіночій консультації Тернопільської районної поліклініки терміном на 14.01.2019 року, вагітність 20 тижнів (а.с.71).

Згідно з ч.1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Разом з тим, змінюючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на утримання дітей, суд враховує зміну матеріального становища дітей, яких утримує позивач, задовільний стан здоровя дітей, матеріальне становище відповідача, письмові окремі заяви по суті справи представників позивача та відповідача щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яку останні погодили між собою, та дійшов до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід збільшити розмір аліментів до 1 200 гривень, щомісячно на кожну з них, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та не суперечитиме принципам розумності, рівності та справедливості.

Відповідно до ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Крім цього, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 282, 430 ЦПК України, ст.ст.182, 191, 199, 200 СК України,

ухвалив:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 30.03.2012 року.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1200, 00 грн. щомісячно та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1200, 00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2018 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6; РНОКПП: НОМЕР_1; паспорт серія МС №878140.

Відповідач ОСОБА_4; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7; РНОКПП: НОМЕР_2; паспорт серія МС №445799.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 04.03.2019 року.

Суддя О.Б.Гриновець