Справа № 201/3009/19
Провадження № 2/201/1924/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (треті особи - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», суб`єкт оціночної діяльності Жиров Андрій Костянтинович , Державне підприємство «Сетам») про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів,

В С Т А Н О В И Л А:

13.03.2019р. ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Данильченка М.С. (діє на підставі ордеру від 22.01.2019р. - а.с. № 48) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, визначивши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суб`єкта оціночної діяльності Жирова А.К. і ДП «Сетам» (а.с. № 3 - 13).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.03.2019р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, витребувано у Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області копії матеріалів виконавчого провадження (а.с. № 53).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.03.2019р. за заявою позивачки вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, спрямовані на відчуження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. № 55).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 25.01.2006р. вона уклала з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого став ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», кредитний договір №014/69548/3101/74, на підставі якого отримала кредит в сумі 47 940 дол. США, на споживчі потреби, для інвестування коштів в будівництво нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 25.01.2006р. уклала з банком іпотечний договір №014/3101/69548, на підставі якого передала в іпотеку банку майнові права вимоги отримання у власність нерухомості за інвестиційним договором. У договорі іпотеки сторони домовились, що після закінчення будівництва збудована квартира, майнові права на яку є предметом іпотеки, продовжує бути предметом іпотеки.

Після закінчення будівництва зареєструвала у законному порядку за собою право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , яке стало предметом іпотеки.

У зв`язку з невиконанням зобов`язання за кредитним договором заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2017р. по справі №204/361/17 з неї стягнуто заборгованості за кредитним договором, у перегляді якого ухвалою суду від 12.12.2018р. було відмовлено. Пізніше позивачка дізналася про наявність виконавчого провадження з примусового виконання цього рішення у провадженні Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. При цьому, постанова про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна, акт опису та арешту майна, постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності їй не надсилалися. 30.01.2019р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження вона дізналася, що виконавчою службою спірне нежитлове приміщення було продане 08.01.2019р. ДП «Сетам» на електронних торгах за стартовою ціною 1 109 000 грн. переможцем яких став ОСОБА_2 , що запропонував найвищу ціну у 1 319 710 грн.

За результатами оскарження дій державного виконавця дій щодо оцінки майна ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019р. їй було відмовлено у відкритті провадженні, з посиланням на висновок Великої палати Верховного Суду у постанові від 13.03.2018р. по справі №914/881/17, згідно якого розглядати вимоги про визнання недійсним звіту про оцінку майна, зробленого в межах виконавчого провадження, не можливо.

Посилається на те, що продаж іпотечного майна здійснено за ціною, яка в рази нижча реальній вартості, порушує справедливу рівновагу, що викликає у позивачки особистий і надмірний тягар, є порушенням ст. 1 Протоколу N 1 до Конвенції. Позивачка вважає, що під час продажу майна були полущені вимоги ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» і Порядок реалізації арештованого майна, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. за № 2831/5 (далі - Порядок № 2831/5), в частині безпідставного залучення суб`єкта оціночної діяльності, ненадання відомостей організатору торгів про перебування майна в іпотеці, неповідомленні позивачки про дату і час проведення електронних торгів.

Так, у порушення вимог розділу II Порядку № 2831/5 у заявці ВДВС на реалізацію арештованого майна не указані відомості про обтяження майна іпотекою, що містилися у витягу з реєстру прав на нерухоме майно станом на 03.05.2018р., організатором торгів ДП «Сетам» не повідомлено її про дату і час проведення торгів, що позбавило її можливості своєчасно вжити заходів по запобіганню реалізації майна.

У договорі іпотеки існувала домовленість про вартість майна в розмірі 85 583,16 дол.США, однак державний виконавець, у порушення ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» проігнорував цю домовленість і залучив суб`єкта оціночної діяльності Жирова А.К. , яким нежитлове приміщення оцінене у 1 109 000 грн. На думку позивачки, наведена оцінка не відповідає приписам ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національному стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Національному стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», оскільки вартість явно занижена і необ`єктивна, у висновку відсутній аналіз ринку парко місць, нерухомості, інформації про продаж подібного нерухомого майна з детальним описом обраних аналогів.

На підтвердження своєї позиції позивачкою наданий Звіт про оцінку майна виконаний на її замовлення ФОП ОСОБА_4 , яким нежитлове приміщення станом на 20.11.2018р. оцінене у 2 761 071 грн. Позивачка посилається на те, що занижена оцінка порушує її права на отримання залишку коштів від продажу майна після погашення заборгованості за кредитним договором і сплати судового і виконавчого зборів. У зв`язку з тим, що ціна є істотною умовою договору купівлі-продажу, невідповідність ціни реальної вартості майна є підставою для визнання правочину недійсним.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 5 Закону України «Про іпотеку», ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст.ст. 203, 215, 216, 655 ЦК України, норми Порядку № 2831/5, представник позивачки по тексту позову просив визнати недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна, оформлені протоколом № 381357 від 08.01.2019р. і Актом державного виконавця від 21.01.2019р., скасувати протокол і Акт, скасувати свідоцтво про право власності, яке було видане ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. 02.04.2019р. надав відзив на позовну заяву (а.с. № 72-78), в якому не погодився із доводами позивачки щодо порушення порядку проведення електронних торгів і підставами визнання їх недійсними, адже позивачкою не оскаржені виконавчі дії з опису та арешту майна, не надавалися заперечення на оцінку. Позивачкою не наведено, за якими ознаками правочин є недійсним, а лише перелічені норми права. Доводи про зниження привабливості переданого на реалізацію приміщення і зниження попиту на ринку, не ототожнюються законодавцем з підставами для визнання електронних торгів недійсними. Наданий позивачкою Звіт від 20.11.2018р. ФОП ОСОБА_4 про грошову оцінку нежитлового приміщення, як житлової квартири, не є належним і допустимим доказом, оскільки оцінювачем невірно визначене цільове призначення нежитлового приміщення, і, як наслідок, невірно обрані аналоги.

На замовлення відповідача ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» також виконано звіт, яким визначена ринкова вартість спірного нежитлового приміщення в сумі 1 105 035 грн., правильність якого підтверджено Рецензією на Звіт

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач - Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області також позовні вимоги не визнав. 18.04.2019р. від начальника Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Овсюка О.А. надійшли заперечення на позовну заяву (а.с. № 163-165), в яких він вважав позов необґрунтованим. Постановою державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Попруженка М.О. від 03.05.2018р. відкрито виконавче провадження ВП № 56301513 з примусового виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2017р. у справі № 204/361/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у загальному розмірі 1 396 225,04 грн., судового збору в сумі 20 943,38 грн. Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови направлена на адресу боржника, але не була виконана, тому державним виконавцем у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» 12.09.2018р. описано і арештоване нерухоме майно боржника: нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Ці виконавчі дії відбувались за участю боржниці ОСОБА_1 і представника стягувача AT «Райффайзен Банк Аваль» Прядки Т.М . До відома ОСОБА_1 державним виконавцем була доведена інформація про наявність виконавчого провадження.Позивачкою не оскаржувалися виконавчі дії з опису і арешту майна.

05.11.2018р. згідно з приписами ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності Жирова А.К. для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості описаного майна боржника, яким 14.11.2018р. надано висновок щодо вартості описаного майна.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» на встановлені державним виконавцем адреси боржника ОСОБА_1 направлено повідомлення про оцінку майна. Заперечень з приводу визначеної суб`єктом оціночної діяльності вартості арештованого майна у відведені строки боржницею не було подано.

04.12.2018р. до ДП «СЕТАМ» направлена заявка щодо реалізації майна боржника. 08.01.2019р. відбулись електронні торги з реалізації нежитлового приміщення, переможцем яких став учасник № 11. Стартова ціна лоту з 1 109 000 грн. збільшилась до 1 319 710 грн. 21.01.2019р. державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області складено відповідний Акт про реалізацію арештованого майна.

30.01.2019р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Вдовіною Л.Л., відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» переможцю видано свідоцтво про придбання нерухомого майна і зареєстровано право власності.

Вважає, що доказів порушення прав або законних інтересів під час проведення електронних торгів позивачкою не надано. Наявна заявка ВДВС на реалізацію майна спростовує доводи позивачки про неповноту інформації при проведені аукціону. Доводи про зниження привабливості переданого на реалізацію приміщення та зниження попиту на ринку не ототожнюються законодавцем з підставами для визнання електронних торгів недійсними.

Звіт ФОП ОСОБА_4 від 20.11.2018р. про грошову оцінку нежитлового приміщення, як житлової квартири, не відповідає критеріям належності, достовірності та достатності доказу, оскільки оцінювачем невірно визначене цільове призначення нежитлового приміщення, не вірно обрані аналоги, звіт не був актуальним для торгів, що проводитимуться у березні 2019р.

З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа - ДП «Сетам» з позовними вимогами також не погодилось. 18.04.2019р. представник відповідача - адвокат Конепуд Д.В. (діє на підставі довіреності від 14.12.2018р. - а.с. № 206), надав відзив на позовну заяву (а.с. № 197-205), в якому посилаючись на норми ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги Порядку реалізації арештованого майна затвердженого Наказом МЮУ від 29.09.2016р. №2831/5, ст.ст. 215, 650, 655, 656 ЦК України, ряд правових позицій Верховного Суду і Верховного Суду України (постанову Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі №6-116цс12, постанови Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №490/5475/15, від 02.05.2018р. у справі № 910/10136/17) вказав, що перевірку заявки на відповідність вимогам законодавства організатор торгів (ДП «Сетам») не здійснює, за відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи органу державної виконавчої служби. Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Таким чином, порушення Закону України «Про виконавче провадження» має місце тільки на стадії підготовки та передачі майна на реалізацію обов`язки з виконання яких покладено на органи державної виконавчої служби дії яких мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Зауважив, що Верховний Суд у своїй постанові від 02.05.2018р. по справі № 910/10136/17 зазначив, що визначення вартості майна не входить до предмету доказування про визнання електронних торгів недійсними. Разом з цим, в постанові Верховного Суду України від 18.11.2015р. № 6-1884цс15 визначено, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Звернув увагу на позицію Верховного Суду України у постанові від 13.04.2016р. у справі № 6-2988цс15, згідно якої головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Крім того, звернув увагу на те, що загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ч. 8 якої примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Зокрема згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку"). Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України "Про іпотеку" та частиною восьмою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України "Про іпотеку").

В той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку".

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 04.02.2015р. у справі № 6-238цс14, від 28.01.2015р. у справі № 6-199цс14, від 26.11.2014р. у справі № 6-174цс14.

З наведеного слідує висновок про те, що оскільки торги відбувались не за приписами Закону України «Про іпотеку», ДП «СЕТАМ» не мало обов`язку інформувати учасників виконавчого провадження про час, дату та місце проведення торгів, а також публікувати повідомлення у двох місцевих друкованих засобах масової інформації, що виключає відповідальність органну державної виконавчої служби і організатора торгів за невчинення означених дій.

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від представника третьої особи - АТ «Райффайзен Банк Аваль» - адвоката Олексюк М.М. (діє на підставі довіреності від 13.02.2018р. - а.с. № 226) 24.04.2019р. також надійшли письмові пояснення (а.с. № 222-224) про те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про наявність боргу перед AT «Райффайзен Банк Аваль» та про наявність виконавчого провадження. Представник банку після відкриття виконавчого провадження декілька разів виїжджав до боржниці за місцем знаходження предмету іпотеки. Встановив, що нежитлове приміщення використовується під перукарню - салон і авторську студію ОСОБА_1 . В ході розмови з ОСОБА_1 їй було повідомлено про відкриття виконавчого провадження та про те, що банк має пропозицію щодо врегулювання боргу по кредитному договору, на що ОСОБА_1 повідомила, що не має наміру врегулювати це питання. 20.08.2018р. співробітником банку було повторно залишено повідомлення, отримано довідку ОСББ «Феодосійський» про відсутність зареєстрованих осіб в приміщенні.

ОСОБА_1 не оскаржувала рішення і виконавчі дії щодо складання акту опису та арешту майна, призначення експерта для визначення вартості та оцінки тощо.

Твердження позивачки стосовно того, що вартість була визначена в розмірі 85 583,16 дол. США в іпотечному договорі, вважав неспроможними, адже в іпотечному договорі № 014/3101/69548 від 25.01.2006р. зазначена лише вартість майна на момент укладання договору іпотеки, а саме 25.01.2006р., тоді як реалізація предмету іпотеки відбувалась 08.01.2019р., тобто після спливу 14 років, коли ціна на іпотечне майно вже значно змінилась. Крім того у п. 1.4. іпотечного договору передбачено, що предмет іпотеки оцінюється сторонами у 85 583,16 дол. США, що на момент укладання договору за офіційним курсом НБУ складало 422 100 грн.

Окремо звернув увагу на те, що 12.12.2018р. в Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська відбулося судове засідання за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, яку судом залишено без задоволення. В судовому засіданні був присутній представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , якому представником банка також було повідомлено про наявність виконавчого провадження, про призначені електронні торги на 08.01.2019р., запропоновано добровільне врегулювання спору. Але позивачка не скористалася такою пропозицією.

08.01.2019р. відбулися торги. Стартова ціна з 1 109 000 грн. в ході торгів збільшилась до 1 319 710 грн., які потім були сплачені переможцем і зараховані банком на погашення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позову.

Від третьої особи - суб`єкта оціночної діяльності ФОП Жирова К.А. 10.04.2019р. також надійшли письмові пояснення (а.с. № 155-156), в яких він зазначив, що він був залучений постановою державного виконавця від 05.11.2018р., виконував роботу з оцінки на підставі договору на проведення оціночних робіт № /11 від 06.11.2018р. Не погодився з доводами позивачки, що оцінка виконана ним з порушенням вимог закону і національних стандартів. Висновок і Звіт про оцінку вартості арештованого рухомого майна, складені відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. № 2658-ІІІ, Національного стандарту № 1, затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003р. № 1440, Національного стандарту № 2, затвердженого постановою КМУ від 28.10.2004р., Міжнародних стандартів оцінки 8-е видання, 2007р. Єдиним документом, який може охарактеризувати якість звіту з оцінки майна, є його рецензія. Рецензування спірного звіту ніким з суб`єктів оціночної діяльності не здійснювалося. Доводи позивачки про відсутність у звіті аналізу в рамках порівняльного підходу ринків з продажу аналогічного майна, є необґрунтованими, оскільки у додатках до звіту зазначені всі використані аналоги, а на сторінці 28 і 38 у розрахункових таблицях № Ш.2.2. і Ш.3.3. вказані всі джерела інформації, по яким проводився відбір об`єктів аналогів.

З метою підтвердження якості звіту, на його замовлення виконана Рецензія від 04.04.2019р. незалежним оцінювачем ОСОБА_10 , якою підтверджено, що визначена вартість нежитлового приміщення є ринковою вартістю (стартовою ціною) для проведення відчуження арештованого майна на аукціоні.

Зауважив також, що на цей час все арештоване майно продається на електронному аукціоні, який організовує ДП «Сетам». Ціна продажу кожного лота формується виключно ринковим, а не розрахунковим шляхом. Таким чином, ціна продажу формується самими незалежними потенційними учасниками аукціону, і на цей процес вплинути абсолютно неможливо. Якщо стартова вартість визначена вірно, арештоване майно буде «затребуване» на аукціоні, і його ціна обов`язково виростає до реальної ринкової вартості. Натомість якщо вартість об`єкта оцінки завищити до рівня, вищого чим на існуючому ринку, це призведе до зриву аукціону, о штучного затягування процесу, оскільки потенційний покупець не стане купувати арештований об`єкт (ризиковий) за вартістю вище або навіть рівною ціні пропозиції на відкритому вторинному ринку.

З урахуванням викладеного, також просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка правом на надання відповідей на відзиви не скористалася.

На підставі ч.ч. 2, 3 ст. 274 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. № 50, 51), надані відповідачами та третіми особами відзиви та письмові пояснення, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ст. 274 ЦПК України.

З`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважаю, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено наступі обставини справи і відповідні їм правовідносини.

25.01.2006р. між позивачкою і Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого став ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», укладено кредитний договір №014/69548/3101/74, на підставі якого позивачка отримала кредит в сумі 47 940 дол. США на споживчі потреби (а.с. № 14-17).

Як зазначає позивачка, кредит вона взяла під будівництво нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 25.01.2006р. вона уклала з банком іпотечний договір №014/3101/69548, на підставі якого передала в іпотеку банку майнові права, які їй належали на підставі договору № Г2-8 на дольову участь у будівництві від 13.12.2005р., укладеного з ТОВ «Механіка» (а.с. № 29-30).

Пунктом 1.3. іпотечного договору перебачено, що до моменту реєстрації іпотекодавцем (позивачкою) на своє ім`я права власності на квартиру, предметом іпотеки є майнові права вимоги отримання у власність нерухомості за інвестиційним договором, а також інші права за інвестиційним договором, які належать іпотекодавцю на момент укладання цього договору, а також можуть виникнути у майбутньому.

У пункті 1.7. іпотечного договору сторони домовились, що після закінчення будівництва збудована квартира, майнові права на яку є предметом іпотеки, продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору, при цьому іпотечний договір є чинним і не потребує внесення змін та доповнень до нього.

Після закінчення будівництва на замовлення позивачки 08.01.2013р. КП «Дніпропетровське ДМБТІ» виготовлено технічний паспорт (а.с. № 18-19), після чого 15.06.2015р. вона зареєструвала за собою право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , отримала свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2015р. (а.с. № 20).

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2017р. по справі №204/361/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» достроково заборгованість за Кредитним договором № 014/69548/3101/74 від 25.01.2006р. в сумі 52 956,36 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.12.2016р. складає 1 396 225,04 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 42 064,36 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.12.2016р. складає 1 109 051,16 грн. (в тому числі прострочена заборгованість по тілу 1940,80 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.12.2016р. складає 51 170,31 грн.); заборгованість по сплаті відсотків -10 892,00 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.12.2016р. складає 287 173,88 грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» судовий збір в сумі 20 943,38 грн. (а.с. № 35).

У перегляді цього рішення ухвалою суду від 12.12.2018р. було відмовлено.

Постановою державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Попруженка М.О. від 03.05.2018р. відкрито виконавче провадження ВП № 56301513 з примусового виконання виконавчого листа № 204/361/17, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 1 396 225,04 грн. і судового збору сумі 20 943,38 грн. (а.с. № 37, 38).

Постановою державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Попруженка М.О. від 12.09.2018р. описано і арештоване майно: нежитлове приміщення АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Попруженко М.О. призначено експерта для участі у виконавчому провадженні - суб`єкта оціночної діяльності Жирова А.К. (сертифікат № 526 /17 від 02.06.2017р., виданий ФДМ України) для визначення вартості описаного і арештованого нерухомого майна - нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (а.с. № 39).

Суб`єктом оціночної діяльності Жировим А .К . складено Звіт про оцінку вартості арештованого рухомого майна від 14.11.2018р., надано Висновок про вартість майна, затверджений 16.11.2018р.,за яким ринкова вартість нежитлового приміщення в сумі 1 109 000грн. без ПДВ (а.с.№ 40).

Позивачка стверджує, що її не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна, їй не надсилався акт опису та арешту майна і постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності, а про наявність виконавчого провадження вона дізналася лише в січні 2019р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження її представником.

Як вбачається з наданих Соборним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області копій матеріалів виконавчого провадження (а.с. № 184-186), всі направлені боржниці ОСОБА_1 (за адресою: АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_1 ) постанови і повідомлення державного виконавця поверталися поштою відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Варто зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

На встановлені державним виконавцем адреси ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_1 , АДРЕСА_9) були направлені повідомлення про оцінку майна, звіт про оцінку майна, які повернуті поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже, державним виконавцем дотримані вимоги закону щодо порядку повідомлення боржниці ОСОБА_1 про результати визначення вартості майна.

Як встановлено судом, за результатами оскарження дій державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо оцінки ринкової вартості описаного і арештованого майна, визнання недійсним і скасування висновку експерта Жирова А.К. ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019р. по справі № 204/999/19, позивачці відмовлено у відкритті провадження за її скаргою, оскільки скарга не підлягала розгляду у порядку цивільного судочинства (а.с. № 36).

08.01.2019р. ДП «Сетам» проведені електронні торги з продажу нежитлового приміщення за стартовою ціною 1 109 000 грн. За результатами електронних торгів складено протокол №381357 від 08.01.2019р, згідно з яким переможцем став ОСОБА_2 (учасник № 11 ), який запропонував найвищу ціну у 1 319 710 грн. (а.с. № 189-191).

21.01.2019р. старшим державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області складено Акт про проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна (а.с. № 192-193).

На підставі протоколу №381357 від 08.01.2019р. і Акту про проведення електронних торгів 30.01.2019р. ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом Дніпровського МНО Вдовіною Л.Л. йому було видане свідоцтво серії, номер: 538, що видно з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 10.03.2019р. (а.с. № 45).

Позивачка вважає, що під час продажу майна на електронних торгах був порушений Порядок реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом МУЮ від 29.09.2016р. за № 2831/5, в частині відчуження нежитлового приміщення за заниженою ціною внаслідок неправомірного визначення його вартості, що потягнуло за собою порушення її ь права на погашення заборгованості за рахунок більших коштів, аніж виручені від продажу.

При розгляді справи встановлено, що 04.12.2018р. начальником Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області Овсюк О.А. була подана на ім`я директора ДФ ДП «Сетам» ОСОБА_13 заявка на реалізацію нежитлової нерухомості (а.с. № 42,187-188).

У пунктах 9-12 заявки дійсно відсутні відомості про іпотечні обтяження, про необхідність застосування Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на мент укладення договору іпотеки) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями ч.ч. 1 і 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

При цьому, загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ч. 8 якої примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України "Про іпотеку" та частиною восьмою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України "Про іпотеку").

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 04.02.2015р. у справі № 6-238цс14, від 28.01.2015р. у справі № 6-199цс14, від 26.11.2014р. у справі № 6-174цс14.

Таким чином, електронні торги проведені за загальними правилами звернення стягнення на заставлене майно, визначеними ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» - шляхом реалізації, а не за приписами Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 2 розділу VIІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. за № 2831/5 (далі - Порядок № 2831/5) реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

Організатор не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку електронних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки та на Веб-сайті повідомлення про проведення таких електронних торгів. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації Організатор письмово повідомляє виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Оскільки торги проведені не за приписами Закону України «Про іпотеку», означене виключає обов`язок організатора (у даному випадку - ДП «Сетам») у відповідності до п. 2 розділу VIІ Порядку № № 2831/5 письмово повідомляти виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Як вказано вище, порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком № 2831/5.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що він не встановлює порядку та правил проведення торгів, а лише визначає такий спосіб реалізації майна, як його продаж на торгах.

Згідно з Порядком № 2831/5 електронні торги - це продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Нерухоме майно передається на реалізацію на електронні торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначені Порядком.

Оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком.

Відповідно до п. 1 розділу І Порядку № 2831/5, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо вартість майна боржника визначено в рішенні суду, виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна, крім рішень про конфіскацію майна. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна.

Судом встановлено, що майно передано на реалізацію за ціною, яка була визначена державним виконавцем на підставі звіту про оцінку майна від 16.11.2018р., виконаного і підписаного повноваженою особою - суб`єктом оціночної діяльності Жировим А.К. , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №526 /17 від 02.06.2017р., виданий ФДМУ, який оцінив майно у 1 109 000 грн.

З метою підтвердження якості звіту, на замовлення суб`єкта оціночної діяльності Жирова А.К. , незалежним оцінювачем ОСОБА_10 , який має кваліфікаційне свідоцтво (базове), видане ФДМУ і Українською комерційною школою № 1048 від 27.06.2001р., сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 316 /18 від 10.04.2018р., виданий ФДМУ, виконана Рецензія на звіт про оцінку вартості майна від 04.04.2019р. (а.с. № 157-162), якою підтверджено, що у звіті зазначено перелік документів, використаних оцінювачем для визначення кількісних і якісних характеристик об`єкта оцінки і його юридичний супровід (наявність вихідних документів і міститься в них інформації цілком достатньо для проведення об`єктивної оцінки); проведений детальний аналіз місця розташування об`єкта оцінки, його опису з прив`язками, вказані прилеглі об`єкти інфраструктури; в підрозділі опису кількісних і якісних характеристик об`єкта оцінки вказані основні його об`ємно-планувальні параметри і конструктивні складові. Конструктивні елементи описані не на підставі даних технічного паспорта, а за результатами візуального огляду, тобто фактичний матеріал таких конструктивних елементів, як фундамент, стіни, перекриття та покрівля може відрізнятися від зазначених в Звіті.

В підрозділі про знос і старіння, властивих об`єкту оцінки, в недостатньою мірою поінформовано про їх технічний стан і величиною зносу (вказано гарне загальний технічний стан всього об`єкта.

У розрахунках використані обґрунтовані підходи і методи, які відповідають чинним методичним вимогам до оцінки. Оцінка виконана відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Постанови КМ України від 10.09.2003р. № 1440 «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» з відповідними змінами, Постанови КМ України від 28.10.2004р. № 1442 «Про затвердження Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна»; Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003р. № 1891 «Про затвердження Методики оцінки вартості майна», Нормами професійної діяльності оцінювача, затвердженими Радою Українського товариства оцінювачів Протокол № 7 від 11.04.1995р. та інших нормативних документів.

Для оцінки зазначеного майна виконані передбачені методологією оціночні процедури. Звіт включає опис об`єкта оцінки, необхідні розділи, що розкривають зміст проведених оціночних процедур та використання нормативно-правової бази з оцінки нерухомого майна, а також висновок і висновки оцінювача про вартість об`єкта.

Звіт підписаний оцінювачем, який проводив оцінку і скріплений печаткою суб`єкта оціночної діяльності за підписом керівника. Методологія, використана оцінювачем при оцінці об`єкта, відповідає загальноприйнятим в Україні базовим принципам.

Звіт в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, які не впливають на достовірність оцінки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна;

Згідно зі ст. 13 цього Закону рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Статтею 76 діючого ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 78 ЦПК суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене вище, вважаю, що з урахуванням вимог процесуального закону, встановлених обставин справи, з огляду на те, що рецензія на звіт одержана у порядку, встановленого законом, це належний, допустимий та достатній доказ, який свідчить про те, що Звіт про оцінку майна від 14.11.2018р. суб`єкта оціночної діяльності Жирова А.К. , яким визначена початкова ринкова вартість майна у 1 109 000 грн., відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі № 914/881/17, постанові Верховного Суду від 30.01.2019р. у справа № 727/5361/17-ц (провадження № 61-41649св18).

Відповідно до ч. 5 - 7 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Як видно з матеріалів справи, позивачка оскаржувала дії державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо оцінки ринкової вартості описаного і арештованого майна, просила визнати недійсним і скасувати висновок експерта Жирова А.К., проте ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019р. по справі № 204/999/19, їй відмовлено у відкритті провадження за скаргою, оскільки скарга не підлягала розгляду у порядку цивільного судочинства, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.03.2018р. у справі № 914/881/17 про те, що оскарження звітів про оцінку майна в судовому порядку задоволенню не підлягають (а.с. № 36).

За змістом статей 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) у разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб`єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті.

Згідно з пунктом 1 розділу II Порядку № 2831/5, вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна.

Продаж нерухомого майна на електронних торгах здійснено за 1 319 710 грн., що перевищує визначену оцінювачем у звіті про оцінку майна його вартість у 1 109 000 грн.

Враховуючи викладене, не приймаються посилання позивачки на те, шо Звіт про оцінку майна від 14.11.2018р. суб`єкта оціночної діяльності Жирова А.К. , яким визначена початкова ринкова вартість майна у 1 109 000 грн., не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Доводи про те, що Звіт про оцінку майна, виконаний ФОП ОСОБА_4 є таким, що підтверджує невідповідність вартості предмету іпотеки дійсній ринковій ціні нерухомого майна, спростовуються наступним.

За вимогами ч.ч. 1-3 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., чинного на час проведення оцінки нерухомого майна, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (ч.ч. 3, 5-6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення оцінки майна державним виконавцем виноситься постанова про призначення суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

За приписами п. 15 ч. 2 ст. 18, ст. 57 № Закону України «Про виконавче провадження» і п. 1 розділу ІІ Порядку № № 2831/5, державний виконавець залучає своєю постановою суб`єктів оціночної діяльності для проведення оцінки майна саме для з реалізації майна на електронних прилюдних торгах (у даному випадку - арештованого майна).

Враховуючи вищезазначене, на залученого державним виконавцем експерта суб`єкта оціночної діяльності покладаються функція - надати оцінку майна саме з урахуванням того, що воно повинно відповідати ринковій початковій ціні,, а також враховуючи статус арештованого майна, тому його висновки не тотожні іншим висновкам оцінювача, складеним в рамках проведення оцінки нерухомого майна суб`єктом оціночної діяльності.

Як видно зі Звіту ФОП Жирова А.К. від 14.11.2018р. метою проведення оцінки є визначення вартості арештованого майна для наступної примусової реалізації з прилюдних торгів (а.с. № 40), натомість як Звіт ФОП ОСОБА_4 від 20.11.2018р. виконаний з метою визначення ринкової вартості об`єкта оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються згідно з законодавством (а.с. № 21).

Не ґрунтуються на законі доводи позивачки про те, що державний виконавець безпідставно залучив експерта для визначення вартості та оцінки майна, у порушення ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в іпотечному договорі №014/3101/69548 від 25.01.2006р. сторони домовилися, що предмет іпотеки оцінюється у 85 583,16 дол.США.

У ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» мова йдеться про узгодження між сторонами виконавчого провадження вартості майна боржника, у той час коли у договору іпотеки сторони узгоджують вартість предмета іпотеки на момент укладення такого договору, а не його вартість з метою примусової реалізації. Відповідно, іпотекодавець у момент укладення договору іпотеки не є боржником, а сторони договору не є сторонами виконавчого провадження у розумінні норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пунктів 1-4 розділу II Порядку №2831/5, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною). Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця, яка повинна містити дані щодо виду, найменування, місцезнаходження майна, його склад, характеристики, опис, вартість майна, фото- та/або відеоматеріали тощо. У строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна виконавець готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім-шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна. У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу I цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Згідно п. 3 розділу ІІІ даного Порядку організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо).

Відповідно до пункту 2 розділу VII Порядку №2831/5 реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

Так, згідно пункту 2 розділу VII Порядку та ст. 43 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а у разі проведення електронних торгів - також на веб-сайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Організатор прилюдних торгів забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Виходячи з аналізу наведених норм, підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів здійснює державний виконавець. Для визначення вартості нерухомого майна боржника виконавцем залучається суб`єкт оціночної діяльності. ДП «Сетам» розміщує інформацію в системі реалізації майна на підставі заявки на реалізацію арештованого майна, наданої відповідним органом виконавчої служби. При цьому, обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, законодавством не передбачений.

Обґрунтовуючи позов, позивачка посилалася на те, що вона не була ознайомлена з оцінкою майна, не знала про день і час проведення електронних торгів, тому не змогла вжити заходів по запобіганню реалізації майна з торгів.

Проте, оцінивши установлені обставини, вважаю, що позивачкою не доведено, що внаслідок необізнаності про наявність процедури реалізації майна, не вжиття з її боку заходів щодо оскарження дій або рішень державного виконавця, сталася реалізація спірного майна з торгів, а підстави позову не дають висновку про те, що саме внаслідок цього неоскарження порушене право позивачки і укладений на електронних торгах правочин є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 розділу І Порядку №2831/5 електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Великою Палатою Верховного Суду в справі №910/856/17 від 05.06.2018р. зроблено висновок про те, що правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення Акту про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний Акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором (правочином).

В свою чергу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Таким чином відчуження майна на електронних торгах за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за ст. 203,215 ЦК України, тобто, недодержання вимог закону в момент укладення правочину за результатами прилюдних торгів.

У постанові від 02.05.2018р. по справі №910/10136/17 Верховний Суд зазначив, що положення Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна. Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 24.10.2012р. у справі №6-116цс12, та постановах Верховного Суду, зокрема, від 14.02.2018р. у справі №490/5475/15.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016р. по справі №6-2988цс15 зазначено, що для визнання прилюдних торгів недійсними головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Проте сам по собі факт неналежного повідомлення боржника стосовно проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки були викладені у постановах Верховного Суду України від 18.11.2015р. у справі № 6-1884цс15, від 25.11.2015р. у справі № 6-1749цс15, від 13.04.2016р. у справі № 6-2988цс15, від 29.06.2016р. у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29.11.2017р. у справі № 6-231цс17, підстав відступити від яких Верховний Суд не встановив, приймаючи постанову від 12.12.2018р. у справі № 591/8186/15-ц (провадження № 61-2709св18).

Відомостей про оскарження позивачкою будь-яких дій державного виконавця матеріали справи не містять. Будь-яких доказів того, що позивачка була позбавлена можливості своєчасно оскаржити постанови державного виконавця після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не подано.

Взагалі, що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012р. у справі № 6-116цс12.

Окрім іншого, варто звернути увагу на те, що позивачка пред`являє вимоги до сторін правочину - Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області і ОСОБА_2 . Проте, по суті посилається на порушення державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області вимог закону під час здійснення виконавчого провадження.

Як було вже зазначено, дії державного виконавця у виконавчому провадження мають самостійний спосіб оскарження шляхом подання скарги у порядку розділу VII ЦПК України («Судовий контроль за виконанням судових рішень»).

У справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину - ДВС, організатор торгів та переможець. Аналогічна правова позиція викладена у постановах КГС від 06.02.2018р. у справі №911/845/17 та від 14.03.2018р. у справі №910/1454/17. У наведених постановах касаційний суд висловив позицію, що відчуження майна на спірних електронних торгах як угода купівлі-продажу є багатостороннім правочином, і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до решти сторін цього правочину, з якими є матеріально-правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. Відповідачами у справі, крім організаторів електронних торгів, залучається також особа, визнана їх переможцем.

У даній справі як відповідачі залучений продавець і покупець, тобто всі сторони правочину (договору купівлі-продажу, оформленого за результатами торгів).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок). Правило статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.

Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов відповідного договору, що укладається між органом Державної виконавчої служби та спеціалізованою організацією. У разі, якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.11.2015р. у справі № 6-1884цс15.

Як вбачається з протоколу про проведені електронні торги від 08.01.2019р. № 319712, ДП «Сетам» є організатором торгів, а продавцем - Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, на рахунок якого переможець має перерахувати кошти (а.с. № 189-191).

З цього слідує висновок, що Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області виступає у правочинах як продавець арештованого нерухомого майна і на його рахунок переможцем торів були перераховані кошти за придбане на електронних торгах майно.

Розглядаючи цей спір враховується, що позивачка підставою визнання торгів недійсними вважає, у т.ч. і порушення порядку їх проведення, допущені організатором торгів -ДП «Сетам», але не пред`являє самостійних позовних вимог до організатора проведення торгів - ДП «Сетам», а лише до сторін правочину - Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області і Красюка С.І .

З огляду на те, що при розгляді справи не встановлено, що ДП «Сетам», як організатором проведення торгів, не дотримано вимоги Закону України «Про іпотеку» та Порядку №2831/5, а наявні в справі докази та встановлені в ході судового розгляду обставини свідчать про відсутність правових підстав вважати, що права позивачки були порушені, доходжу висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вважаю, що позивачкою не доведено порушення її права та інтересу відповідачем - Соборним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області при проведенні електронних торгів з реалізації нерухомого майна, отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України з урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позовних вимог, які були вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.03.2019р. по справі № 201/3009/19 (провадження № 2з/201/77/2019) у вигляді заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (а.с. № 55).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 305грн.20коп. (а.с. № 2) покладаються на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 202 - 204, 215, 216 ЦК України, положеннями Законів України «Про виконавче провадження», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮУ від 29.09.2016р. № 2831/5, правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 24.10.2012р. у справі № 6-116цс12 від 18.11.2015р. у справі № 6-1884цс15, від 13.04.2016р. у справі № 6-2988цс15, від 14.02.2018р. у справі №490/5475/15, постанові Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі № 591/8186/15-ц, а також правовими висновками Великої палати Верховного Суду у постанові від 05.06.2018р. № 910/856/17, у постановах КГС від 06.02.2018р. у справі №911/845/17 та від 14.03.2018р. у справі №910/1454/17, ст.ст 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, ч. 9 ст. 158, ст.ст. 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (треті особи - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», суб`єкт оціночної діяльності Жиров Андрій Костянтинович , Державне підприємство «Сетам») про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - відмовити.

Заходи забезпечення позовних вимог, які були вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.03.2019р. по справі № 201/3009/19 (провадження № 2з/201/77/2019), у вигляді заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нежитлового приміщення АДРЕСА_1 - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.