Справа № 587/943/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Черних О. М.,

з участю секретаря Землюк А.П.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Битицької сільської ради (с.Битиця, вул.. Сумська, 96, Сумського району, Сумської області ), про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Битицької сільської ради Сумського району, Сумської області в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), розміром 4,19 га в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свою заяву мотивує тим, що ОСОБА_3 видано сертифікат НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай), розмір якої в умовних кадастрових гектарах складає 4,19 га. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер. Спадкоємцем за законом після його смерті є його дружина ОСОБА_2 , мати заявниці, яка в свою чергу фактично прийняла спадщину шляхом користування та розпорядження спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 та після її смерті відкрилась спадщина, вона за життя склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала доньці ОСОБА_1 . Позивач звернулася до державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори, але остання роз`яснила, що в даному випадку не можливо видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на землю.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились про час і місце розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Битицької сільської ради Сумського району Сумської області надіслав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутністю, проти позову не заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Спадщину після його смерті фактично прийняла його дружина ОСОБА_2 , шляхом розпорядження спадковим майном.

Згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Сумській області міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі № 537/115-19 від 02.04.2019 року встановлено, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членам КСП «Пушкарівське» на ім`я ОСОБА_3 видано сертифікат серії НОМЕР_2 від 28.03.1997 року, у розмірі 4,19 умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації від 25.03.1997 року №102, про що зроблено відповідний запис (а.с.15,16).

Відповідно до ст. ст. 527, 529, 530 ЦК УРСРС (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року. Передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Виходячи з наведено, суд вважає, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняла спадщину після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом спільного проживання спадкодавця із спадкоємцем на час відкриття спадщини.

Оригінал сертифікату про право на земельну частку (пай)було втрачено.

18 травня 2005 року померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Відповідно до заповіту, який був складений ОСОБА_2 13.12.1999 року та посвідчений в Битицькій сільській раді Сумського району, остання все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося заповідала своїй доньці ОСОБА_1 , позивачці по справі (а.с. 24).

Остання звернулася до державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори, 09.12.2005 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (а.с.25), однак постановою державного нотаріуса Блошенко В.І. від 27.12.2017 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), розміром 4,19 га в умовних кадастрових гектарах, який фактино ОСОБА_2 успадкувала від ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відмову державний нотаріус мотивувала тим, відсутній оригінал правовстановлюючого документу на зазначену земельну частку (пай), та зазначила, що для захисту своїх прав їй необхідно звернутися до суду про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування (а.с.30).

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу ХПерехідні положення ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»,до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 за життя набув право на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання, права власності на земельну частку (пай)за позивачем ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1261, 1296 ЦК України та ст. ст. 89,259,263,264,265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Битицької сільської ради (с.Битиця, вул.. Сумська, 96, Сумського району, Сумської області) про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на земельну частку (пай) закритого сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства «Пушкарівське», с.Пушкарівка, Сумського району, Сумської області, розміром 4.19 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних