ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/362/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: позивача та її представника

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/20787/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2018 року у складі судді Козак О.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамаки Ольги Василівни, державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Андрієвської Марини Василівни, державного реєстратора Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Роїк Ірини Дмитрівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом і після уточнення заявлених позовних вимог просила визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 за ОСОБА_5, індексний номер 15671279 від 09.09.2014р., прийняте державним реєстратором Хмельницького міськрайонного управління юстиції Андрієвською М.В. та свідоцтво на нерухоме майно індексний номер 26574756 від 09.09.2014 видане реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 15.07.2016, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамакою О.В. та визнати незаконним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте Гайдамакою О.В., індексний номер 30478976 від 15.07.2016; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:41516818 від 08.06.2018 про внесення запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,0062 га, що знаходиться в садівничому товаристві "Енергія", на території Давидковецької сільської ради, Хмельницького району, кадастровий номер НОМЕР_1 за ОСОБА_6; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер:41514920 від 08.06.2018 про внесення запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,0738 га, що знаходиться в садівничому товаристві "Енергія", на території Давидковецької сільської ради, Хмельницького району, кадастровий номер НОМЕР_2 за ОСОБА_6

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що вона є членом садівничого товариства "Енергія" с. Давидківці Хмельницького району. 01.10.1996 на її ім'я був виданий Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,08 га, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 311. Належна їй земельна ділянка вважається сформованою в силу приписів п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр». ОСОБА_5, яка пізніше вступила в садівниче товариство, отримала суміжну земельну ділянку з її земельною ділянкою в порядку безоплатної приватизації, згідно наказу Головного Управління Держземагенства у Хмельницькій області від 28.07.2014 №22-2458/14-14-СГ. Під час розгляду Хмельницьким міськрайонним судом справи № 686/10640/16-ц їй стало відомо, що ОСОБА_10 проведено первинну реєстрацію права власності на земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення площею 0,08 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану на території Давидковецької сільської ради в садівничому товаристві "Енергія". Державна реєстрація земельної ділянки, належної відповідачу, відбулась 25.02.2014, а право власності на нерухоме майно зареєстровано 19.08.2014.

Позивач вказувала, що згідно опису меж, зазначеного у витязі з Державного земельного кадастру, ділянка відповідача від точки А до точки Б межує із землями державної власності, що не відповідає дійсності, оскільки вона оточена суміжними земельними ділянками, в тому числі і її. ОСОБА_10 під час здійснення приватизації земельної ділянки не погоджувала з нею межі своєї земельної ділянки, що призвело до того, що до складу приватизованої нею земельної ділянки увійшла частина належної їй земельної ділянки площею 0,0061га, що підтверджується кадастровим планом земельної ділянки, виготовленим ПФ "Земінвест". Таким чином, приватизація земельної ділянки відповідачем відбулась з порушенням її прав та порушенням норм земельного законодавства. Крім того, під час розгляду справи №686/16663/16-ц їй стало відомо, що ОСОБА_5 відчужила спірну земельну ділянку своєму зятеві ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2016, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамакою О.В., який також вніс рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30478976 від 15.07.2016. Тобто в той час коли спір щодо земельної ділянки вирішувався судом, ОСОБА_5 відчужила її члену своєї сім'ї, чим умисно порушила її право власності.

В ході розгляду справи до участі в справі відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 квітня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради.

Також ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2018 року до участі в справі залучено в якості відповідачів державного реєстратора Олешинської сільської ради Андрієвську М.В., державного реєстратора Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Роїк І.Д., третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4 не погодилася з таким рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, вважає його незаконним та необґрунтованим, таким що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що згідно рішення суду було визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 28.07.2014 №22-2458/14-14-СГ, проте вона не мала права у встановленому законом порядку звертатися до державних реєстраторів щодо внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_5 на земельну ділянку, як це передбачено ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім того, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.09.2017, було скасовано постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21.02.2018.Також апелянт зазначає, що до ухвалення судом першої інстанції рішення від 07.09.2017 ОСОБА_5 відчужила земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3 за договором купівлі-продажу № 989 від 15.07.2016, що в свою чергу унеможливило скасування права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, а скасування запису про право власності на земельну ділянку за ОСОБА_5 не відновило би її порушених прав, оскільки земельна ділянку була продана ОСОБА_6 ОСОБА_4 вказує, що хоча вона не є стороною оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.07.2016, проте її право на звернення до суду з вимогами про визнання його недійсним, передбачене ст. 4 ЦПК України. ОСОБА_4 посилається, що постановою апеляційного суду Хмельницької області від 21.02.2018 встановлено, що рішенням Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 28.07.2014 № 22-2458/14-14СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 порушуються її права на володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою. В зв'язку з відчуженням ОСОБА_5 ОСОБА_6 земельної ділянки порушення її прав триває, оскільки саме через таке відчуження вона не може відновити свої права, що і стало підставою для звернення до суду. На думку апелянта, нею вірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки суд міг би скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер: 41516818 від 08.06.2018 про внесення запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,0062 га, що знаходиться садівничому товаристві «Енергія», на території Давидковецької сільської ради, Хмельницького району, кадастровий № НОМЕР_1 та в такий спосіб відновити її законні права і цього приводу сторони ніяких заперечень би не мали.

Тому ОСОБА_4, просила скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Державний реєстратор Олешинської сільської ради Андрієвська М.В. подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначила, що Олешинська сільська рада не є правонаступником Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, а вона є посадовою особою Олешинської сільської ради, не є приватним нотаріусом, яка здійснює свої повноваження від свого імені, а як посадова особа-державний реєстратор Олешинської сільської ради. Посилається, що повноваження у сфері державної реєстрації здійснюють органи місцевого самоврядування та місцеві державні адміністрації, а реєстраційні справи зберігаються за місцем знаходження майна відносно якого проведено державну реєстрацію, тому належним відповідачем по даній справі є не державний реєстратор Олешинської сільської ради, а Хмельницька районна державна адміністрація, так як вони є процесуальні правонаступники Хмельницького міськрайонного управління юстиції у сфері державної реєстрації.

Державний реєстратор управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Роїк І.Д. у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що прийняття рішень про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 (індексні номери 41516818 та 41514920) на земельні ділянки, які утворилися в результаті поділу, не суперечать ухвалі суду про заборону відчуження майна, оскільки не мали наслідком відчуження земельної ділянки іншій особі, тому такі дії державного реєстратора відповідають нормам ч. 2 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якої записи про речові права та їх обтяження щодо об'єкті який поділяється, переносяться до розділів Державного реєстру прав, відкритих на кожний новостворений об'єкт.

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в своєму відзиві на апеляційну скаргу вказує, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5, станом на листопад 2013 року, була розроблена за відсутності відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, а закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснювалось виконавцем у відсутності користувачів суміжних земельних ділянок, зокрема позивачів, що не відповідає вимогам положень п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376. Головне управління зазначає, що органи місцевого самоврядування та органи виконавчої влади здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а Головне управління немає жодного відношення до скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_11 також подали відзив на апеляційну скаргу в якому зазначають, що жодних порушень з боку ОСОБА_5 чинного земельного законодавства України не було, оскільки позивач не зареєструвала належним чином своїх речових прав на земельну ділянку, тому не було відображено відомості про належну їй площу земельної ділянки, межі її конфігурацію та відомості про власника в державному земельному кадастрі, а тому погодження меж відбулося із існуючими власниками садівничим товариством «Енергія» та відповідною місцевою радою. ОСОБА_6 також законно набув право власності на спірну земельну ділянку, шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, який в подальшому став підставою для внесення відповідних записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, але на момент його укладення договору жодних судових спорів ще не виникло. Вважають обґрунтованим висновок суду щодо недоведеності заявлених позовних вимог.

ОСОБА_6 в своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, вважає, що між ним та позивачем взагалі не існує спору, тому позовні вимоги щодо скасування отриманих ним правовстановлюючих документів на землю були та є безпідставними. Посилається, що він пропонував ОСОБА_4 передати безоплатно у власність позивачу ту мізерну частину земельної ділянки, на яку вона претендує, щоб мирним шляхом урегулювати спір.

Заслухавши доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом правильно встановлено, що ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ХМ, виданого 1 жовтня 1996 року, належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,08га., що розташована на території Давидковецької сільської ради, на землях садівницького товариства "Енергія".

Наказом Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 28 липня 2014 року №22-2458/14-14-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва ОСОБА_5, яка розташована в садівничому товаристві "Енергія" за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та надано їй у власність земельну ділянку площею 0,08 га (кадастровий номер НОМЕР_3) для індивідуального садівництва.

9 вересня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвською М.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав ОСОБА_5 на вищевказану земельну ділянку, індексний номер 15671279 та видано їй свідоцтво про право власності на дане майно.

15 липня 2016 року ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,08 га, кадастровий номер НОМЕР_3, на підставі якого відчужила вказану земельну ділянку покупцю.

На підставі даного договору купівлі-продажу державним реєстратором було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку, що розташована: Хмельницька області, Хмельницький район, с/рада Давидковецька, кадастровий номер НОМЕР_3.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 вересня 2017 року визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28 липня 2014 року №22-2458/14-14-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" для індивідуального садівництва ОСОБА_5, яка розташована в садівничому товаристві "Енергія" за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 28 липня 2014 року №22-2458/14-14-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для індивідуального садівництва, яка розташована в Садівничому товаристві "Енергія" за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Підставою для прийняття таких судових рішень стала та обставина, що судами було встановлено факт накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача площею 37 кв.м.

Крім того судами було встановлено, що під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка належить ОСОБА_4, було виявлено накладення на вказану ділянку земельної ділянки, що належить ОСОБА_5, площа накладення зазначена 0,0061га.

В травні 2018 року ОСОБА_6 було проведено поділ належної йому земельної ділянки на підставі розробленої ТзОВ "Буро судових будземекспертиз" технічної документації із землеустрою на дві окремих земельних ділянки, площа однієї з яких становить саме 0,0062 га., яка в цій площі накладається на земельну ділянку позивачки.

В зв'язку з цим 8 червня 2018 року державним реєстратором за ОСОБА_6 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,0062 га, що знаходиться в садівничому товаристві "Енергія", на території Давидковецької сільської ради, Хмельницького району, кадастровий номер НОМЕР_1 та окремо на земельну ділянку, площею 0,0738га, що знаходиться в садівничому товаристві "Енергія", на території Давидковецької сільської ради, Хмельницького району, кадастровий номер НОМЕР_2.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_6 пропонував позивачу вирішити спір в мирний спосіб шляхом безоплатної передачу у власність позивача земельної ділянки, площею 0,0062 га, кадастровий номер НОМЕР_1, однак відповіді на пропозицію не отримав.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється, відтак право позивача на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред'явлення віндикаційного позову до набувача.

Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди.

При цьому статтею 346 Цивільного кодексу України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв'язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника.

У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими способами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту.

Також п. 10 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації

Крім того такі висновки цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі № 910/3513/17.

При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі № 6-140цс.

Як вбачається з матеріалів справи, в травні 2018 року ОСОБА_6 було проведено поділ належної йому земельної ділянки на підставі розробленої ТзОВ "Бюро судових будземекспертиз" технічної документації із землеустрою на дві окремих земельних ділянки, площа однієї з яких становить саме 0,0062 га., саме яка накладається на земельну ділянку позивачки, зареєстровано за ним право власності та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер.

З врахуванням цієї обставини належним способом захисту порушеного права позивача є витребовування позивачем земельної ділянки, площею 0,0062 га, що знаходиться в садівничому товаристві "Енергія", на території Давидковецької сільської ради, Хмельницького району, кадастровий номер НОМЕР_1 у відповідача, яка накладається на її земельну ділянку і таким чином відновити порушені права землевласника.

Наведене цілком підтверджує висновок суду першої інстанції про захист порушеного права позивача саме у спосіб витребування спірної земельної ділянки у добросовісного набувача за наявності не скасованої державної реєстрації права власності та чинного договору купівлі-продажу, а не в спосіб, обраний позивачем - скасуванням реєстрації права власності та відповідно визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, суд мав скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на спірні земельні ділянки і в такий спосіб відновити права позивача слід відхилити.

У відповідності до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Судом встановлено, що в травні 2018 року ОСОБА_6 було проведено поділ належної йому земельної ділянки на підставі розробленої ТзОВ "Буро судових будземекспертиз" технічної документації із землеустрою на дві окремих земельних ділянки, сформовані дві земельних ділянки що знаходиться в садівничому товаристві "Енергія", на території Давидковецької сільської ради, Хмельницького району та зареєстровано у Державному земельному кадастрі кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0062 га., та кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0738га, після чого зареєстровано його право власності.

Отже відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0062 га., та кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0738га, станом на час розгляду справи були сформовані, визначено їх площі, межі та внесено інформацію до Державного земельного кадастру.

За таких обставин слід прийти до висновку, що без скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, одна з яких накладається на земельну ділянку позивача, остання навіть при скасування реєстрації права власності відповідача на вказані земельні ділянки буде позбавлена можливості захистити своє порушене право шляхом відновлення меж своєї земельної ділянки та реєстрації у Державному земельному кадастрі, оскільки у Державному земельному кадастрі зареєстрована інша земельна ділянка, яка накладається на земельну ділянку позивача, а скасування реєстрації права власності не тягне за собою скасування реєстрації у Державному земельному кадастрі, порядок якої визначений окремими нормативними документами.

За таких обставин, належним способом захисту порушеного права і є витребовування земельної ділянки відповідача, яка накладається на земельну ділянку позивача.

Не можуть бути взяті до уваги і твердження апелянта, що відповідач всупереч ухвалі суду про заборону відчуження земельної ділянки її відчужив шляхом поділу на дві окремі земельні ділянки.

За своїм змістом відчуження земельної ділянки це перехід права власності чи права користування на земельну ділянку від власника до іншої особи.

В даному випадку право власності чи користування на спірні земельні ділянки до інших осіб не перейшло, а судом не було забезпечено позов шляхом заборони державному реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки, які не пов'язані з відчуженням земельної ділянки.

З вищевказаних підстав суд відхиляє і інші доводи апеляційної скарги щодо безпідставності рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог позивача не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 1 березня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох