Ухвала

Іменем України

04 червня 2019 року

м. Київ

справа № 216/1914/15-ц

провадження № 61-10392ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центрально-міський районний відділ у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2 ,

В с т а н о в и в:

30 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім. В обґрунтування посилалася на те, що з 05 липня 2013 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , у них є спільна дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У лютому 2013 року її чоловік поїхав з дому, сказав, що поїде за кордон на роботу, періодично, приблизно один, два рази на місяць він телефонував, а починаючи з листопада 2013 року жодних звісток про нього немає. Заходів щодо розшуку чоловіка вона не вживала, з його родичами зв`язків не підтримує. У зв`язку з відсутністю її чоловіка вона не може належним чином оздоровити та культурно збагатити свою дитину, зокрема, виїхати за кордон з метою розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя. Таким чином, просила суд визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено; визнано ОСОБА_2 безвісно відсутнім з 01 грудня 2013 року.

06 лютого 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») подало апеляційну скаргу на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року, в якійпросило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки оскаржуване рішення надає останньому можливість уникнути відповідальності щодо погашення заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитними договорами. Банк посилався на відсутність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Ухвалою від 25 лютого 2019 року Дніпровський апеляційний судзадовольнив клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року та відкрив апеляційне провадження.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено; рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою.

23 травня 2019 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року скасувати і залишити в силі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

ОСОБА_1 посилалася на те, що апеляційна скарга була подана АТ КБ «ПриватБанк», як третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги, проте такий процесуальний стан не передбачений у окремому провадженні. Вважає, що апеляційний суд безпідставно поновив АТ КБ «ПриватБанк» строк на апеляційне оскарження та не встановив чому саме суд першої інстанції порушив його права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Згідно із статтею 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За умов неможливості подання потрібних доказів, або виникнення складнощів в поданні цих доказів, заявник мала право заявити клопотання про забезпечення цих доказів, чим в ході розгляду не скористалася.

Звертаючись до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, ОСОБА_1 обґрунтувала як причину звернення відсутність можливості належним чином оздоровити та культурно збагатити їх спільну дитину.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що питання про виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків може бути врегульовано у порядку, визначеному Сімейний кодексом України, і не потребує визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Також суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_2 за місцем постійного його проживання та неможливість їх одержання усіма доступними способами.

Сам по собі факт непроживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації протягом тривалого часу та фактична відсутність відомостей про його місце перебування не є безумовною підставою для визнання його безвісно відсутнім.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розшукові заходи Центрально-Міським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_2 не проводилися, у зв`язку з чим звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про визнання її чоловіка безвісно відсутнім, без звернення із відповідною заявою щодо його розшуку до правоохоронних органів, є передчасним і заява задоволенню не підлягає.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року про поновлення строку апеляційного оскарження АТ КБ «ПриватБанк», проте вимоги про скасування цієї ухвали у касаційній скарзі не заявлено.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центрально-міський районний відділ у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити на адресу особи, яка звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов