Справа № 565/520/19
Провадження № 2/565/320/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання Алексейчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами та зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві (актовий запис №507 від 05 травня 2012 року). Вказані вимоги позивачка обґрунтовує тим, що життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя, взаємні права та обов`язки подружжя, в тому числі щодо подружньої вірності. Згідно з доводами позивачки вона і відповідач проживають окремо з кінця 2013 року та не ведуть спільного господарства. При цьому позивачка вказала, що разом з нею проживає спільна малолітня дитина син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 проживає в іншому населеному пункті та не цікавиться малолітнім сином. За таких обставин, ОСОБА_1 не вбачає можливості примирення і збереження шлюбу із відповідачем. При цьому ОСОБА_1 просила суд врахувати відсутність між сторонами спорів щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та поділу нажитого за час шлюбу спільного сумісного майна.

07 червня 2019 року позивачка ОСОБА_1 подала в суд письмову заяву, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем та розглянути справу без її участі. Зміст вказаної заяви також свідчить, що ОСОБА_1 повністю підтримує заявлені позовні вимоги з викладених обставин. Зокрема, позивачка зазначила, що з кінця 2013 року вони з відповідачем проживають окремо, спору про поділ спільного майна та про визначення місця проживання спільної малолітньої дитини між сторонами не існує, відповідач сплачує аліменти на утримання малолітнього сина на підставі рішення суду. Із письмової заяви ОСОБА_1 від 07 червня 2019 року також слідує, що вона не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

У судове засідання відповідач не з`явився повторно, хоча належним чином (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) був повідомлений судом про дату, час і місце судового розгляду даної справи, про причини своєї неявки не сповістив, відзиву проти позову не подав.

Отже, за таких обставин з врахуванням відсутності заперечень позивачки проти заочного розгляду справи на підставі ч.4 ст.223 і ч.1 ст.280 ЦПК України справу необхідно вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів, в результаті чого ухвалити заочне рішення.

З`ясувавши обставини, на які покликається ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог, дослідивши і оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах.

Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві 05 травня 2012 року, свідчить, що 05 травня 2012 року ОСОБА_2 і ОСОБА_4 уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, про що 05 травня 2012 року складено відповідний актовий запис №507.

За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дитина син: ОСОБА_3 . Наведений факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві 13 листопада 2012 року.

Малолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 , про що вказано в довідці відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради №702/04 від 15 березня 2019 року.

Із інформації-характеристики на ОСОБА_3 , викладеної дошкільним навчальним закладом (ясла-садком) комбінованого типу №7 у листі №01-20/02-007 від 21 січня 2019 року, слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад дошкільної освіти з 2015 року, батько хлопчика за весь період відвідування дитиною закладу дошкільної освіти не з`являвся, в телефонному режимі дитиною не цікавився, у садочок та із садочка дитину приводить та забирає тільки мама.

З даних, викладених ОСОБА_1 у позовній заяві, слідує, що з кінця 2013 року сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та не ведуть спільного господарства. Причиною розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є відсутність між ними взаєморозуміння та протилежність їх поглядів на сімейне життя, взаємні права та обов`язки подружжя, в тому числі щодо подружньої вірності.

Вказані обставини відповідачем не спростовано, відзиву проти позову не подано.

Судом встановлено, що примирення сторін на теперішній час не наступило. ОСОБА_1 не бажає відновити сімейно-шлюбні стосунки із відповідачем і вважає неможливим збереження цього шлюбу, що зазначила у позовній заяві та в письмовій заяві від 07 червня 2019 року.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 3, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, шлюб не може бути збережений, якщо обоє з подружжя, або хоча б один із них не бажає і не погоджується на збереження шлюбу.

В цьому випадку судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам позивачки.

За таких обставин шлюб, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , слід розірвати.

Враховуючи наведене, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 3, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 223, 259, 265, 280-282, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_2 , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві 05 травня 2012 року, актовий запис №507 від 05 травня 2012 року, розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

На заочне рішення суду відповідачем може бути подана заява про його перегляд до Кузнецовського міського суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На заочне рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів позивачкою з дня його проголошення, а відповідачем в цей же строк з дати постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення і після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.І.Горегляд