КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2977/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року місто Київ

справа № 367/3272/17

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Пікуль А.А.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Керекези Я.І. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 41654,86 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 21019,70 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 20615,16 доларів США, а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 16703,25 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 25 липня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014-824-КА, відповідно до п.1.1 якого кредитор надає позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 23424,00 доларів США, зі сплатою 12,55 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в п.п 1.1.1 п.1.1. ст.1 договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 24 липня 2015 року, на умовах визначених цим договором.

Зазначав, що узв`язкуз неналежним виконанням позичальником зобов`язаньза договором, банк звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2017 року передано позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на розгляд до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2018 року у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просиврішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Вказував на те, що згідно листа НБУ №41-204/1948-6044 від 08 жовтня 2001 року «Про перелік банків, які мають ліцензію на здійснення банківських операцій, банківську ліцензію або письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями» ПАТ «Укрсоцбанк» має право на здійснення операцій з валютними цінностями.

Зазначав, що оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, умовами договору про надання кредиту в іноземній валюті передбачено сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути проценти і пеню в іноземній валюті.

Зауважував, що неналежна якість копії кредитного договору не є підставою для відмови у задоволенні позову, а тому рішення суду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Відповідач повідомлявся про розгляд справи в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності в момент укладення кредитного договору з ОСОБА_1 ліцензії на використання іноземної валюти, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №014-824-КА на купівлю автотранспортних засобів , відповідно до умов якого банк надав позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 23424,00 доларів США, зі сплатою 12,55 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в п.п1.1.1 п.1.1. ст.1 договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 24 липня 2015 року, на умовах визначених цим договором (а.с. 5-7).

Кредит надався позичальнику на наступні цілі: для оплати придбаного автомобіля марки «Volkswagen», модель Golf, 2008 року випуску, сірого кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 451693 від 25 липня 2008 року, укладеним з «Автосоюз» ТОВ. (п. 1.2 договору кредиту).

В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, сторони уклали договір застави транспортного засобу визначеного п.1.2 цього договору, заставною вартістю 117904,00 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США встановленим НБУ на день укладення цього договору становить 24346,25 доларів США, який також забезпечує виконання зобов`язань позичальника за додатковим договором (п. 1.3 договору кредиту).

25 липня 2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін №1 до договору кредиту №014-824-КА від 25 липня 2008 року, відповідно до п.1 якого, сторони дійшли згоди змінити графік погашення основного боргу, який станом на 25 березня 2009 року становить 21150,65 доларів США, у зв`язку з чим внесено відповідні зміни до тексту договору кредиту, а саме: п.п.1.1.1. визначено, що повернення кредиту здійснюється згідно графіку погашення тіла кредиту на 20-те число кожного місяця з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 24 липня 2015 року, на умовах визначених цим договором (а.с.8).

Згідно з ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету .

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14.

За змістом статей 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції, чинній на час укладення кредитного договору, банки мають право здійснювати кредитні операції в іноземній валюті та підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями.

Відповідно до пункту 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору), використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії (індивідуальної ліцензії) дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями).

Як вбачається з матеріалів справи, АКБ «Укрсоцбанк» має право здійснювати операції з валютними цінностями, що підтверджується листом Національного банку України №41-204/1948-6044 від 08 жовтня 2001 року «Про перелік банків, які мають ліцензію на здійснення банківських операцій, банківську ліцензію або письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями». Вказана інформація є загальнодоступною.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до п.2.1 договору кредиту надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті доларів США з поточного рахунку № НОМЕР_1 шляхом конвертації через касу банку для подальшого перерахування позичальником на цілі, визначені у п.1.2 цього договору.

Моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті доларів США в сумі кредиту згідно даного договору (п. 2.2 договору кредиту).

Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, нарахованих процентів та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору. (п. 2.3 договору кредиту).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Позивач обов`язкиза умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачці. Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами до 24 липня 2015 року.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наданого ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14 лютого 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 21019,70 доларів США.

Оскільки, ОСОБА_1 не виконувала належним чином своїх зобов`язань за договором кредиту, що призвело до виникнення заборгованості, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитом у розмірі 21019,70 доларів США.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками у розмірі 20635,16 доларів США підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст.625 ЦК Українипередбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом - до 24 липня 2015року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 24 липня 2015 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 20 числа кожного місяця. Починаючи з 25 липня 2015 року, відповідач мав обов`язокнезалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц.

З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що заборгованість за відсотками станом на 14 лютого 2017 року становить 20635,16 доларів США та нараховано до 13 лютого 2017 року.

Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, то колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по відсотках у розмірі 16458,38 доларів США., яка була нарахована в межах строку кредитування (11723,59 (відсотки нараховані на строкову заборгованість до 24 липня 2015 року) + 4734,79 (відсотки нараховані на прострочену заборгованість до 24 липня 2015 року) = 16458,38 доларів США).

При цьому, у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості по відсотках, яка нарахована поза межами строку кредитування (з 25 липня 2015 року до 13 лютого 2017 року ) слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року та ухвалення нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 37478,08 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 21019,70 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 16458,38 доларів США.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 37164,74 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», місцезнаходження: місто Київ, вул. Ковпака, 29, заборгованість за кредитним договором у розмірі 37478 доларів США 08 центів, що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21019 доларів США 70 центів, заборгованості по відсоткам у розмірі 16458 доларів США 38 центів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 37164 грн. 74 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий:

Судді: