У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Чех Н.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні, про встановлення факту, що має юридичне значення,

установила:

До Дніпровського районного суду м. Києва на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2018 року надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні, про встановлення факту, що має юридичне значення

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду в порядку окремого провадження, з вимогами про встановлення факту, що він не може здійснювати підприємницьку діяльність внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, та окупації частини території Луганської області, а також факт спричинення йому у зв`язку з цим майнової шкоди в сумі 4 000 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України)

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Підставою для розгляду цивільної справи в порядку окремого провадження можливого за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено у ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В той же час, зі змісту поданої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається, що заявник просить встановити факт спричинення матеріальної шкоди з конкретно визначеним розміром, що в свою чергу свідчить про наявність суб`єктивного визначення розміру завданих збитків, які на думку заявника підлягають відшкодуванню, а визначення конкретного розміру встановленню в судовому засіданні.

Разом з тим, у відповідності до п. 17 ст. 28 ЦПК України позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Таким чином, з викладеного вбачається, що кожний громадянин має право звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, у зв`язку з чим встановлення факту нанесення шкоди внаслідок збройної агресії та окупації частини Донецької області та відшкодування завданої шкоди має встановлюватися у порядку саме позовного провадження.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. (ч.4 ст. 315 ЦПК України)

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні, про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, який визначений Главою 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Цивільного процесуального кодексу України, що зумовлює застосування наслідків, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження у справі суд роз`яснює заявнику його право звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди на загальних підставах.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 315, 354 ЦПК України, суддя -

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні, про встановлення факту, що має юридичне значення .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: