пр. № 4-с/759/54/19
ун. № 759/5821/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Бабич Н.Д.

при секретарі Котляр Ю.М.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду в залі судового засідання №7, скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Домбровського Романа Анатолійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови від 23.08.2018р.,-

встановив:

У грудні 2018 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою, в якій просив визнати незаконними виконавчі дії старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Домбровського Р.А. стосовно винесення постанови від 23.08.2018р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №51119704 за виконавчим листом №2/759/3459, виданого Святошинським районним судом м.Києва 16.02.2015р., та просив скасувати вказану постанову, посилаючись на ті підстави, що ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15.03.2018р. було зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №2/759/3459, виданого Святошинським районним судом м.Києва 16.02.2015р., і після набрання ухвалою законної сили, а саме 30.03.2018р. державний виконавець Домбровський Р.А. не мав права здійснювати будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження №51119704. Однак, не дивлячись на винесену судом 15.03.2018р., якою було зупинено стягнення за виконавчим листом, державний виконавець Домбровський Р.А. вчиняє виконавчі дії, зокрема, виносить постанову від 23.08.2018р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №51119704 за виконавчим листом №2/759/3459, виданого Святошинським районним судом м.Києва 16.02.2015р., яка в подальшому була направлена до Пенсійного фонду України в м.Києві для виконання. Згідно повідомлення Головного УПФУ в м.Києві від 23.11.2018р. з пенсійної виплати ОСОБА_2 утримуються кошти згідно виконавчого листа №2/759/3459 від 16.02.2016р. Лише в листопаді 2018р. ОСОБА_2 стало відомо про існування оскаржуваної постанови, оскільки остання на адресу боржника не надсилалась.

Скаржник ОСОБА_2 вважає незаконними дії старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Домбровського Р.А. стосовно винесення постанови від 23.08.2018р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №51119704 за виконавчим листом №2/759/3459, виданого Святошинським районним судом м.Києва 16.02.2015р., а саму постанову незаконною, оскільки дії виконавця стосовно винесення постанови суперечили ухвалі Святошинського районного суду м.Києва від 15.03.2018р. Крім того, ОСОБА_2 просив суд стягнути понесені ним судові витрати в сумі 25 000 грн., у підтвердження чого надав договір №012/10/16 про надання правової допомоги від 13.03.2018 р. разом з додатками до нього.

Згідно автоматизованого розподілу від13.12.2018р. скарга була передана судді Бабич Н.Д.

Ухвалою від 19.12.2018р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_1 доводи скарги підтримав, підтвердив обставини викладені в скарзі та збільшив суму судових витрат до 30 000 грн., яку просив стягнути на користь ОСОБА_2

Заінтересована особа - старший державний виконавець Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Домбровський Р.А. у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, на вимогу суду копію виконавчого провадження ВП №51119704 та письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази, матеріали виконавчого провадження ВП №51119704, у їх сукупності та співставленні, приходить до висновку щодо обгрунтованості скарги виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.05.2014 постановлено: звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/2008-458 від 28.02.2008 у розмірі 1001373 грн 80 коп., шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки, встановленою на рівні не нижчому від вартості майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

З огляду на рішення забезпечувальний кредит видавався в іноземній валюті (а.с. 87-89 т.1).

На виконання вказаного рішення, стягувачу ПАТ «Універсал Банк» Святошинським районним судом м. Києва 16.02.2015 видано виконавчий лист №2/759/3459/13 (а.с. 199 т.1).

Старший державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Гопкало О.Г., за вказаним виконавчим листом, відкрив виконавче провадження ВП №51119704 про зверненя стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/2008-458 від 28.02.2008 у розмірі 1001373 грн 80 коп., про що 18.05.2016 виніс відповідну постанову (а.с. 48-49 ВП №51119704).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2016 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №51119704 за виконавчим листом від 16.02.2015 №2/759/3459 (а.с. 206- 207 т.1).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обов'язки державного виконавця визначені ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 19 цього Закону).

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказаним Законом не забороняється проведення виконавчих дій, за виконавчими документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень.

Суд враховує також позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа Юрій Миколайович Іванов проти України). Орган виконавчої служби зобов'язаний вжити усіх заходів до виконання виконавчих документів, оскільки протилежний підхід взагалі знівелював би суть виконавчих документів, так як достатньо було б не виконати протягом шести місяців виконавчий документ і стягувач за таким виконавчим документом був би звільнений від майнових зобов'язань. Такий підхід взагалі унеможливив би стягувачу за виконавчим документом стягнути кошти, які боржник по виконавчим документам зобов'язаний сплатити, що є неприпустим у правовій державі.

Отже, враховуючи те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дію решти нормативно-правових актів та не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки, то дії державного виконавця при винесенні постанов про відкриття виконавчого є правомірними, оскільки такі дії не спрямовані на примусове стягнення майна, вчинення конкретних виконавчих дій, заходів, спрямованих на відчуження квартири, без згоди власника (проведення торгів, тощо), а лише забезпечують виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та спрямовані забезпечення повного виконання виконавчого документу і схоронність іпотечного майна.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15 березня 2018р. визнано дії старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Галіч Н.В. по опису та арешту майна - квартири АДРЕСА_1 по виконавчому провадженню №51119704 за виконавчим листом від 16.02.2015р. протиправними; зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №2/759/3459 від 16.02.2015р. виданого Святошинським районний судом м.Києва (а.с. 100-102 т.2).

Не дивлячись на ухвалу суду від 15.03.2018р., якою було зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №2/759/3459 від 16.02.2015р. виданого Святошинським районний судом м.Києва, державний виконавець Домбровський Р.А. продовжує вчиняти виконавчі дії і постановою від 23.08.2018р. було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була направлена на виконання до Правобережного об'єднаного управління ПФУ в м.Києві (а.с.182 т.2).

Як зазначає державний виконавець Домбровський Р.А. у своїх письмових запереченнях відрахування з пенсії боржника здійснюється на підставі постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору в іншому виконавчому провадженні (ВП №58172441) в розмірі 95342,73 грн. від 14.01.2019р.

Однак, оскаржувана постанова від 23.08.2018р. винесена державним виконавцем в межах виконавчого провадження №51119704 саме по виконанню виконавчого листа №2/759/3459 від 16.02.2015р. виданого Святошинським районний судом м.Києва, про що чітко зазначено в самій постанові.

Крім того, відповідно до постанови державного виконавця Домбровського Р.А. від 14.01.2019р. виконавчий лист №2/759/3459 від 16.02.2015р. виданий Святошинським районний судом м.Києва було повернуто стягувачу на підставі його заяви від 10.12.2018р. (а.с.2-3 - виконавчого провадження №51117904). Однак, постанова від 23.08.2018р. державним виконавцем не була скасована і продовжує діяти.

В той же час, в іншому виконавчому провадженні №58172441 була винесена аналогічна постанова від 07.02.2019р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - ОСОБА_2, в якій зазначено, що постанова у ВП №51119704 від 23.08.2018р. припиняє чинність (а.с.3-4 ВП №58172441).

З огляду на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, доказів наданих сторонами суду, суд приходить до висновку щодо обгрунтованості скарги ОСОБА_2, оскільки дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Домбровського Романа Анатолійовича при винесенні постанови від 23.08.2018р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №51119704 за виконавчим листом №2/759/3459, виданого Святошинським районним судом м.Києва 16.02.2015р. є незаконними, а сама ухвала від 23.08.2018р. підлягає скасуванню.

Стосовно вимог скаржника про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 грн., то в цій частині скарга задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до пп. 3.1.1 Додатку 1 до Договору від 13.03.2018р. №012/10/16 про надання правової допомоги клієнт (ОСОБА_2) сплачує адвокату гонорар не пізніше 10 календарних днів з дати винесення Святошинським районним судом міста Києва рішення по справі. Станом на час розгляду скарги по суті в суді, скаржником не понесено витрат на правову допомогу адвокату, оскільки таке право виникає в нього після оплати послуг адвоката не раніше дати винесення судом рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 10, 12, 76, 81, 82, 95, 265, 268, 353, 439, 447-453 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 18, 19, 27, 30, 31, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Домбровського Романа Анатолійовича про визнання незаконною та скасування постанови про від 23.08.2018р., - задовольнити частково.

Визнати незаконними виконавчі дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Домбровського Романа Анатолійовича стосовно винесення постанови від 23.08.2018р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №51119704 за виконавчим листом №2/759/3459, виданого Святошинським районним судом м.Києва 16.02.2015р.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Домбровського Романа Анатолійовича від 23.08.2018р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №51119704 за виконавчим листом №2/759/3459, виданого Святошинським районним судом м.Києва 16.02.2015р.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 4 березня 2019р.

Суддя Бабич Н.Д.