Єдиний унікальний номер справи 235/6887/18
Номер провадження 2/235/160/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 лютого 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 грошову суму 1000 гривень в рахунок відшкодування матеріальних збитків (розмір франшизи), спричинених дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 30 травня 2018 року о 16:10 годині в м. Покровськ Донецької області по вул. Шмідта на шляхопроводу мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2, який керуючи автомобілем НОМЕР_1 допустив порушення п. 13.3, п. 2.3 б) ПДР України, під час обгону не переконався в безпеці дій виїхав на зустрічну смугу, що призвело до зіткнення та механічного пошкодження автомобіля марки «Opel Omega» під керуванням ОСОБА_1 Винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 з притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо». Подію ДТП визнано страховим випадком та, на підставі заяви про здійснення страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Вусо» було здійснено виплату в сумі 680,53 гривень за вирахуванням безумовної франшизи, розмір якої згідно договору старування складає 1000,00 гривень. Від пропозиції в добровільному порядку здійснити виплату франшизи ОСОБА_2 відмовляється, тому ОСОБА_1 посилаючись на ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності», ст. ст. 1187, 1194 ЦК України звернувся до суду за захистом майнових прав.

Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в його відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштові повідомлення № 652, № 259 з довідкою УДППЗ «Укрпошта» про неможливість вручення виклику з причини відсутності адресату за місцем реєстрації. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно постанови судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2018 року по справі № 3/235/1002/18 30 травня 2018 року о 16:10 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 здійснюючи рух в м. Покровську по вул. Шмідта на шляхопроводу під час обгону автомобілю в порушення п. 13.3, п. 2.3 б) ПДР України не переконався в безпеці такого маневру, не врахував дорожню обстановку та безпечний інтервал, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу та скоїв лобове зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 та бокове зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1 Постанова набрала законної сили (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ 253871 власником автомобілю НОМЕР_5 є ОСОБА_1 (а.с. 6).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду третім особам, заподіяну під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Nissan Almera» державний номерний знак НОМЕР_6 застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо».

За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Так, позивач ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» з вимогою виплати страхового відшкодування.

Згідно довідки ПрАТ «СК «Вусо» № 8467 від 29.10.2018 рок, наданої на адвокатський запит, - сума збитку, завданої дорожньо-транспортною пригодою з вини ОСОБА_2 становить 2016,64 гривень ( - НДС) = 1680,53 гривень; згідно договору страхування АМ 2241578 франшиза складає 1000,00 гривень, тому сума страхового відшкодування, яка виплачена потерпілому ОСОБА_1 становить 680,53 гривень (а.с. 3).

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав ті інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_1 доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до п .4. абз. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно договору страхування. Страхове відшкодування за шкоду заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду. У відповідність до вимог ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Матеріалами справи встановлено, що розмір франшизи за договором (полісом) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 2241578, укладений між ПрАТ «СК «Вусо» та ОСОБА_2 розмір франшизи складає 1000,00 гривень.

З огляду на встановлені обставини, вказані правові норми, якими врегульовано спірні відносини сторін, - суд приходить до переконання, що за встановленням вини ОСОБА_2 в скоєнні ДТП, з наслідками спричинення механічних пошкоджень транспортному засобу та відповідними збитками, - у відповідача виникло грошове зобов'язання перед позивачем, що полягає у компенсації суми франшизи в розмірі, визначеному договором страхування 1000,00 гривень, вказана сума підлягає присудженню в судовому порядку.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, дорівнює 704,80 гривень.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на юридичні послуги в розмірі 1790 гривень суд виходить з наступного. Так, на підставі договору про надання правничої допомоги від 15.09.2018 року позивачу ОСОБА_1 надано адвокатом ОСОБА_4 юридичні послуги. Відповідно до акту виконаних робіт № 05-ц/п-18 позивачем сплачено адвокату суму 1790 гривень (складання адвокатського запиту 200,00 гривень, складання повторного адвокатського запиту 200,00 гривень, консультація з питань захисту права 240,00 гривень, вивчення наданих документів 400,00 гривень, підготовка позовної заяви 500,00 гривень, консультація з питань озгляду справи 250,00 гривень). На підставі наданих документів, суд робить висновок про присудження до стягнення витрат на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного, ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» ст. ст. 22, 1166, 1167, 1187 ЦК України, керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1:

- в рахунок відшкодування матеріальних збитків (розмір франшизи) 1000 (одна тисяча) гривень;

- судові витрати 2494 (дві тисячі чотириста девяносто чотири) гривні 80 копійок, в тому числі 704,80 гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 1790 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення (відповідно до ст. 355 ЦПК України, п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення суду - 25.02.2019 року (з урахуванням положення ч. 6 ст. 259 ЦПК України).

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7, адреса: Донецька область, м. Покровськ, вул. Молодіжна, буд. 59;

- відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8, адреса: АДРЕСА_1

Суддя