Справа № 755/3251/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Марфіної Н. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдинг» про стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту і фактично виплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний Холдінг» на свою користь 124336,73 грн. суми завданих збитків та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що 02 вересня 2018 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача та автомобіля «Рено» д.н.з., під керуванням працівника ТОВ «Охоронний Холдінг» ОСОБА_2 .. Постановою Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Оскільки цивільно - правова правова відповідальність відповідача на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом №АК/9845515 від 06.01.2018 року, позивач звернувся до страховика винної особи у вчиненні ДТП з заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатила страхове відшкодування з урахуванням фізичного зносу у розмірі 19585,52 грн. Разом з тим позивач вказує, що вартість збитку власнику автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 в наслідок його пошкодження при ДТП становить 76051,50 грн., що підтверджується відповідними квитанціями при виконанню робіт по відновленню транспортного засобу, за таких обставин, для відшкодування шкоди в повному обсязі, відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 56465,98 грн..

01 березня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України.

01 квітня 2019 року, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив в позові відмовити в повному обсязі, додатково пояснив, що 02 вересня 2018 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача та автомобіля «Рено» д.н.з., під керуванням працівника ТОВ «Охоронний Холдінг» ОСОБА_2 .. Постановою Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» нарахувала вартість майнової шкоди у розмірі 39171,04 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,5 сплатила страхове відшкодування у розмірі 19585,52 грн.. Відповідач вважає, що позивач необгрунтовано звернувся з даним позовом до суду, оскільки позивачем не надано доказів, за якими можливо встановити виконавця ремонтних робіт. Відповідність до Технічного регламенту з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, а також до правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України №615 від 28.11.2014 року. Також відповідач зазначає, що долучений до матеріалів справи Акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) №1 від 26.09.2018 року на суму 16000,00 грн. не заначено, що виконані роботи проводились по відновленню автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, відповідач зазначає, що з наданих документів по відновленню транспортного засобу «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 вбачається, що роботи проводились в передній частині автомобіля, в той час, як з матеріалів ДТП встановлено, що пошкодження при ДТП мали місце лише в задній частині автомобіля. За таких обставин, відповідач зазначає, що позивачем не доведено за яких обставин виникла різниця між вартістю майнової шкоди у розмірі 39171,04 грн., нарахованої при оцінці транспортного засобу, та вартості понесених витрат по відновленню автомобіля на суму 76051,50 грн.. Крім того, відповідач вважає, що у відповідності до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду по справі 3755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, оскільки відповідач сплачує страхові внески страховику, то позивач повинен звернутись до страхової компанії страхувальника з вимогою стягнення завданої шкоди, оскільки розмір завданої шкоди при ДТП не перевищує розміру страхового відшкодування, зазначеного у полісі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року, у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд з повідомленням сторін справи - відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року, заяву відповідача про залучення третьої особи - залишено без розгляду.

24 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з письмовими поясненнями по справі відповідно до яких, надано додаткові докази по справі, зокрема, які підтверджують наявність у ТОВ «Релакс Авто 4х4», виконавця робіт по відновленню автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювати технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Як встановлено судом, не заперечується сторонами по справі, 02 вересня 2018 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача та автомобіля «Рено» д.н.з., під керуванням працівника ТОВ «Охоронний Холдінг» ОСОБА_2 .. Постановою Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Оскільки цивільно - правова правова відповідальність відповідача на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом №АК/9845515 від 06.01.2018 року. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» нарахувала вартість майнової шкоди у розмірі 39171,04 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,5 сплатила страхове відшкодування у розмірі 19585,52 грн..

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним

кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо

норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. (ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як встановлено ст. 33 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно ст. 34 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Обгрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду, позивач посилається на те, що вартість збитків, завданих власнику автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 становить 76051,50 грн., що підтверджується рахунком на оплату №3 від 11.09.2018 року, платіжним дорученням №Р24А478997320А43292 від 12.09.2018 року, видаткова накладна№2 від 12.09.2018 року, рахунок на оплату №4 від 25.09.2018 року, акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) №1 від 26.09.2018 року, платіжне доручення № від 26.09.2018 року, рахунок на оплату 35 від 09.10.2018 року, платіжне доручення № від 02.10.2018 року, видаткова накладна ;3 від 08.02.2019 року, а також Акт виконаних робіт/послуг та передання/прийняття автомобіля №28582 від 07.09.2018 року.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , належному ТОВ «Охоронний Холдінг», з яким перебуває у трудових відносинах, визнаний винним в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, страхова компанія відповідача добровільно сплатила страхове відшкодування, визначивши суму матеріального збитку при ДТП, тому право позивача вимагати різницю між фактично завданого матеріального збитку, та страхової виплати повинно базуватись на доведеності понесених збитків, в той же час, суд позбавлений можливості, за наданими позивачем доказами, встановити характер пошкоджень при ДТП, за відсутності доказів, які могли б підтвердити які деталі при ДТП підлягають ремонту, ці обставини встановлюються за допомогою експертного висновку, або звіту про оцінку транспортного засобу, які позивачем не додано до матеріалів справи, в той же час, доказування в силу ч. 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому, судом не досліджуються посилання відповідача у відзиві щодо не можливості встановлення виконавця ремонтних робіт, яка відповідно до Закону має право на заняття діяльністю щодо здійснення відновлювального ремонту, та посилання відповідача на те, що акти прийому передачі по відновленню транспортного засобу не містять характеризуючих ознак, які б свідчили про проведення робіт автомобілю, який постраждав при ДТП, оскільки дані докази спростовуються чи підтверджуються при наявності експертного висновку, або звіту про оцінку транспортного засобу, який позивачем не додано до матеріалів справи.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача, як на підставу у стягненні різниці між вартістю відновлювального ремонту і фактично виплаченого страхового відшкодування, на висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2018 року, оскільки, під час тотожних спорів, суди мають враховуватися остання правова позиція, за таких обставин, в даному конкретному випадку, застосуванню підлягає правова позиція викладена за результатами розгляду цивільної справи №755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпіла особа, яка отримала страхове відшкодування, у разі не згоди з сумою страхового відшкодування, має право відновити своє порушене право шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдинг» про стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту і фактично виплаченого страхового відшкодування є необгрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.3, 11, 14, 988, 993, 1187, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 29, 33, 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 274 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдинг» про стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту і фактично виплаченого страхового відшкодування - відмовити.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 07 червня 2019 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронний Холдінг» (02160 м. Київ, просп .. Возз`єднання, буд. 15, кв. 202).

С у д д я