Справа № 158/2392/17 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/606/19 Категорія: 3 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Матвійчук Л.В.,

секретар судового засідання Савчук О.В.

за участю: прокурора Бородчук О.В.,

представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Хитрик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області, про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки до земель державної власності за апеляційною скаргою заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу № 3499/15-14-СГ від 03.09.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки», скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки до земель державної власності.

26.09.2017 року ухвалою судді Ківерцівського районного суду відкрито провадження у даній справі.

19.12.2017 року ухвалою Ківерцівського районного суду за клопотанням заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області призначено у вказаній цивільній справі судову земельно ? технічну експертизу, провадження в справі на час проведення експертизи зупинено.

25.01.2019 року поновлено провадження у даній справі, експертизу не проведено в зв`язку з несплатою коштів за проведення експертизи.

19.03.2019 року від відповідача ГУ Держземагенства у Волинській області до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 квітня 2019 року клопотання задоволено. Позовну заяву заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу № 3499/1514-СГ від 03.09.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки», скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки до земель державної власності залишено без розгляду.

Заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції. Вважає її незаконною та необгрунтованою, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права. Судом помилково зазначено, що прокурором не доведено необхідності представництва інтересів держави в особі Волинської обласної державної адміністрації. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого входять відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку порушення інтересів держави полягає у недотриманні посадовими особами ГУ Держземагенства у Волинській області вимог чинного законодавства, що призвело до незаконної передачі ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована на березі річки Путилівка в прибережній захисній 25-метровій смузі, і, відповідно до вимог законодавства, передаватись у власність громадянам не може. Волинська обласна держадміністрація, маючи можливість здійснювати захист своїх інтересів і, будучи повідомленою про встановлені в ході досудового розслідування кримінального провадження порушення при передачі земель водного фонду у власність відповідачу, не здійснює захист інтересів держави, що підтверджує наявність виключного випадку для захисту інтересів держави прокуратурою. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Волинській області подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області - без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позов прокурора без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що при зверненні до суду з цим позовом прокурор не обґрунтував наявність підстав для здійснення такого представництва, відповідний уповноважений орган держави не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави, чого ним зроблено не було. Суд вважав, що прокурор не має повноважень на ведення справи, та залишив позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст 257 ЦПК України - позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2 ст. 45 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення прокурора з даним позовом) було передбачено право прокурора з метою представництва інтересів держави в суді у випадках та порядку, встановлених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі він набуває статусу позивача (абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017).

Аналогічні положення щодо представництва прокурором інтересів держави, його процесуальні права та обов`язки, передбачені ст. ст. 56, 57 ЦПК України в діючій редакції.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99 у справі про офіційне тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під представництвом прокуратурою України інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

З матеріалів справи встановлено, що 15.08.2017 року Маневицькою місцевою прокуратурою на адресу Волинської обласної держадміністрації направлено лист, в якому зазначено, що здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального провадження №0000827, відповідні відомості про яке 31.08.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України за фактом службової недбалості посадових осіб Ківерцівської районної державної адміністрації та Карпилівської сільської ради Ківерцівського району при виділенні громадянам земельних ділянок водного фонду для ведення особистого селянського господарства. Всупереч ст.ст. 58, 60, 84 Земельного кодексу України, ст ст. 4, 88 Водного кодексу України вказана земельна ділянка надана ОСОБА_1 в межах нормативно встановленої водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Путилівка.

Волинська обласна державна адміністрація була повідомлена про пред`явлення прокуратурою позову в його інтересах листом № 36/2-1378 вих-17 від 01.09.2017 року, а позовну заяву подано до суду 18.09.2017 року.

Відповідно до п. а ст. 17, ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України до компетенції обласних державних адміністрацій віднесено розпорядження землями водного фонду для потреб не пов`язаних із веденням водного господарства.

Прокуратура просила повідомити чи вживалися Волинською обласною держадміністрацією заходи щодо захисту інтересів держави в суді в частині визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, повернення у державну власність земельної ділянки площею 0, 85 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 .

Волинською обласною держадміністрацією вказане звернення Маневицької місцевої прокуратури було проігноровано, правом на подання позову для захисту інтересів держави щодо спірної земельної ділянки, Волинська обласна державна адміністрація не скористалась.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 57 ЦПК України (аналогічні положення містила ч. 4 ст.46 ЦПК в редакції на час подачі позову), прокурору надано повноваження підтримувати позов і вимагати розгляду спору по суті навіть у випадку відмови органу, в інтересах якого подано позов, від цього позову чи подання ним заяви про залишення позову без розгляду.

В даному випадку, прокурор, звертаючись до суду з позовом, представляє інтереси держави України, а не інтереси Волинської обласної державної адміністрації, яка лише виконує у певних правовідносинах функції держави.

Аналогічна правова позиція щодо представництва прокурором інтересів держави в суді наведена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 465/2933/17-ц.

Інтерес держави у цій справі полягає у тому, як зазначив прокурор, що спірна земельна ділянка знаходиться у законодавчо визначених межах водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Путилівка.

Місцевий суд на викладене уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про те, що позов підлягає залишенню без розгляду, оскільки прокурор не має повноважень на ведення справи.

Отже, суд зазначені положення закону не врахував, усупереч наведеним вимогам закону доводи прокурора не перевірив та дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду.

Крім того, у разі відсутності у позовній заяві прокурора обґрунтованих підстав для звернення до суду (частина сьома статті 119 ЦПК України 2004 року), то зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху згідно зі статтею 121 ЦПК України 2004 року, а відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України в діючій редакції невиконання вимог щодо обгрунтування прокурором порушення інтересів держави має наслідком застосування положень ст. 185 ЦПК України, а саме залишення без руху, повернення позовної заяви. Тобто, процесуальний закон не передбачає права суду залишити позовну заяву прокурора без розгляду в разі невиконання вимог щодо обгрунтування підстав для звернення до суду в інтересах держави.

За таких обставин ухвалу щодо залишення позову без розгляду, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 126, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області задовольнити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 квітня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: