У Х В А Л А

28.02.2019 Справа №607/5012/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони керівним органам, представникам та іншим уповноваженим особам приватного підприємства фірма «АМН ТРАНС» (46008, Тернопільська обл., місто Тернопіль, вул. Гайова, будинок 44, код за ) вчиняти будь які дії, спрямовані на відчуження, знищення, пошкодження, розбирання, (наслідком чого буде зменшення його цінності) чи передачу на інших підставах стосовно нерухомого майна, а саме: об'єкти під літ "В" торгово-офісні приміщення пл. 169,9 кв. м., під літ. "Г" складські приміщення пл. 210,9 кв. м., під літ. "Д" складські приміщення пл. 301,2 кв. м., під літ. "Е" складські приміщення пл. 277,4 кв. м., під літ. "Є" складські приміщення пл. 12,5 кв. м., під літ. "Ж" складські приміщення пл. 109,8 кв. м., 1/3 частина огорожі, 1, 1/3 частина огорожі, 2, 1/3 частина замощення, І., майстерня літ. «А» площею 1907,4 кв. м., прохідна літ. «Ж», огорожа 2/3 частини, поз 1-2., адмінбудинок літ. «Б» площею 69,4 кв. м., замощення 2/3 частини, поз. І., що знаходяться за адресою: Тернопільська обл., м. Тернопіль, вулиця Гайова, будинок 44; та передати нерухоме майно, а саме: об'єкти під літ "В" торгово-офісні приміщення пл. 169,9 кв. м., під літ. "Г" складські приміщення пл. 210,9 кв. м., під літ. "Д" складські приміщення пл. 301,2 кв. м., під літ. "Е" складські приміщення пл. 277,4 кв. м., під літ. "Є" складські приміщення пл. 12,5 кв. м., під літ. "Ж" складські приміщення пл. 109,8 кв. м., 1/3 частина огорожі, 1, 1/3 частина огорожі, 2, 1/3 частина замощення, І., майстерня літ. «А» площею 1907,4 кв. м., прохідна літ. «Ж», огорожа 2/3 частини, поз 1-2., адмінбудинок літ. «Б» площею 69,4 кв. м., замощення 2/3 частини, поз. І. що знаходяться за адресою: Тернопільська обл., м. Тернопіль, вулиця Гайова, будинок 44, на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРО СПАР МАШИНЕРІ» (місцезнаходження: вул. Митрополита Шептицького, буд. 6, 3 поверх, м. Тернопіль, 46008, ), до вирішення цивільної справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили.

Заява обґрунтована тим, що заявнику стало відомо з ухвали господарського суду Тернопільської області від 22 лютого 2019 року по справі № 921/104/19 - 02.02.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як учасники ПП «ФІРМА ОСОБА_4» уклали договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі таким чином намагаються відчужити частку 50 % в Статутному капіталі Підприємства іншій третій особі, а саме, ТОВ «ВАШ ПРОДУКТ».

Свідомо знаючи, що по майну належному ПП «ФІРМА ОСОБА_4» накладено три арешти слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 грудня 2018 року, 17 грудня 2018 року та 01.02.2019 року таким чином обходячи заборону в відчуженні нерухомого майна вчиняють дії по відчуженню частки в статутному капіталі, що по суті є відчуження часки 50 % всього рухомого та нерухомого майна Підприємства в т.ч. майна, на яке накладено заборону та знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Гайова. 44.

Одночасно, заявник повідомляє суд про те, що в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0003647 від 13.12.2018 року ухвалю слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2019 року справа № 607/2490/19 (провадження № І-кс-607/1703/2019) накладено на арешт на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Гайова, 44, шляхом заборони ПП «ФІРМА «АМН ТРАНС», ТОВ «БЛЕКБРЕНД СЕРВІС» та TOB «КАН КОМПАНІ» в тому числі орендарям, судорендарям на відчуження, користування та розпорядження даним майном.

Проте, 07.02.2019 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області було скасовано заборону суборендарю ТОВ «АГРО СПАР МАШИНЕРІ» в користуванні всім майном за адресою м. Тернопіль вул. Гайова, 44.

Окрім того, заявнику відомо, що на даний час існує спір щодо нерухомого майна між відповідачем, ТОВ «БЛЕКБРЕНД СЕРВІС» та ТОВ «КАН КОМПАНІ», а тому за таких обставин вважає за доцільним передати на зберігання усе нерухоме майно за адресою м. Тернопіль, вул. Гайова, 44 на відповідальне зберігання суборендарю, якому суд дозволив користуватися майном, а саме, ТОВ «АГРО СПАР МАШШЕРІ» (місцезнаходження: вул. Митрополита Шептицького, буд. 6, 3 поверх, м. Тернопіль, 46008, ), до вирішення господарської справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили. Зазначає, що ТОВ «АГРО СПАР МАШИНЕРІ» є сторонньою незацікавленою особою і не претендує на предмет спору.

Таким чином, заявник вважає, що невжиття заходів щодо забезпечення позову призведе до негативних наслідків, якими є повне невиконання рішення суду в майбутньому.

Дослідивши подану заяву, суд приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів…Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 2, 8 ЦПК України.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб'єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб'єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Згідно частин 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову заявник не навів достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому, відповідно, останнім не доведено наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 149-153, 261, 352-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складання до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Ухвала суду складена та підписана 28 лютого 2019 року.

СуддяОСОБА_5