Провадження №2/523/1135/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"13" травня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 листопада 2015 року між ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ) було укладено два договори позики.

Відповідно до умов вказаних договорів відповідач отримав від ОСОБА_3 у борг 193 000 грн. та 58 450 грн., що у загальному розмірі складає 251 450,00 грн. (двісті п`ятдесят одну тисячу чотириста п`ятдесят гривень), яку зобов`язався повернути у строк до 27 листопада 2015 року.

Факт укладення договорів позики та отримання відповідачем грошових коштів підтверджується відповідними розписками від 10 листопада 2015 року.

28 листопада 2015 року між ОСОБА_1 (Новий кредитор) та ОСОБА_3 (Первісний кредитор) було укладено два Договори про відступлення права вимоги № 1 та № 2.

Згідно із умовами указаних договорів Первісний кредитор відступив, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги, що належало Первісному кредиторові, і став кредитором за Договорами позики від «01» листопада 2015 року, укладеними між Первісним кредитором та ОСОБА_2 .

За цими Договорами Новий кредитор одержав право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за відповідними договорами позики у сумі 193 000 грн. та 58 450 грн.

Оскільки ОСОБА_2 кошти у розмірі передбаченому розпискамине повернув у позивача наявні підстави для звернення з даним позовом.

Ухвалою суду від "14" січня 2019 р. було відкрито спрощене провадження по справі.

Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило.

Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що 01 листопада 2015 року між ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ) було укладено два договори позики (а.с. 3, 9).

Відповідно до умов вказаних договорів відповідач отримав від ОСОБА_3 у борг 193 000 грн. та 58 450 грн., що у загальному розмірі складає 251 450,00 грн. (двісті п`ятдесят одну тисячу чотириста п`ятдесят гривень), яку зобов`язався повернути у строк до 27 листопада 2015 року (а.с. 3, 9).

Факт укладення договорів позики та отримання відповідачем грошових коштів підтверджується відповідними розписками від 10 листопада 2015 року.

28 листопада 2015 року між ОСОБА_1 (Новий кредитор) та ОСОБА_3 (Первісний кредитор) було укладено два Договори про відступлення права вимоги № 1 та № 2 (а.с. 4,8).

Згідно із умовами указаних договорів Первісний кредитор відступив, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги, що належало Первісному кредиторові, і став кредитором за Договорами позики від «01» листопада 2015 року, укладеними між Первісним кредитором та ОСОБА_2 .

За цими Договорами Новий кредитор одержав право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за відповідними договорами позики у сумі 193 000 грн. та 58 450 грн.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у

Нормою ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в межах заявлених вимог.

Керуючись ст. 15,16,192,526,533,1046,1047,1049 ЦК України, ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268, 274-279, 280-281 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) суму боргу за договорами позики у розмірі 251 450 (двісті п`ятдесят одну тисячу чотириста п`ятдесят гривень) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2514,50 грн.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано в 30 -ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя:

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2019 р.