Справа № 461/1105/19
Провадження № 2/461/558/19
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

30.09.2019 р. Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Юрківа О.Р.,

з участю: секретаря судового засідання Чорненької К.М.,

представника позивача Мироненко К.Б.,

представника відповідача Перунова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зіко», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лойко Олександр Іванович про визнання недійсним договору купівлі продажу та договору дарування майна, застосування наслідків недійсності правочину, скасування реєстраційних записів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Зіко», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ПНЛМНО Лойко ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу та договору дарування майна, застосування наслідків недійсності правочину, скасування реєстраційних записів.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 19 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

29 серпня 2019 року представником відповідача ТзОВ «Зіко» - Перуновим В.В. через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вказаний спір належить до юрисдикції господарського суду. Клопотання обґрунтоване тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на нібито порушенні відповідачем саме корпоративних прав учасника господарського товариства. ОСОБА_1 стверджує, що є учасником ТзОВ «Зіко» з якого незаконно вибуло спірне майно, оскілки вона, як учасник товариства не приймала участі в обранні директора товариства, який підписував спірний договір. Відтак, відчуження спірного майна відбулося без її згоди, як співзасновника (учасника) ТзОВ «Зіко».

У судовому засіданні ОСОБА_5 клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому.

Представник позивача Мироненко К. ОСОБА_6 . заперечила проти закриття провадження у справі, вважає, що спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Зіко» та ін. про визнання недійсним договору купівлі продажу та договору дарування майна, застосування наслідків недійсності правочину, скасування реєстраційних записів.

У позовній заяві позивачка вказує, що вона є співзасновником товариства «Зіко» з розміром частки в статутному капіталі 49%. Предметом спору є питання законності вибуття майна із власності вказаного вище товариства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно п. 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» при визначенні підвідомчості справ цієї категорії судам слід враховувати, що з огляду на системний аналіз положень статті 84 ЦК України, частини п`ятої статті 63, частин першої та третьої статті 167 ГК України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію" корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб.

Пунктом 1.2. вказаної постанови визначено, що за змістом положень пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, статті 167 ГК України, статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є: юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Відповідно до п. 1.10. вказаної постанови, з метою запобігання порушенню конституційних прав особи на судовий захист та усунення спорів щодо юрисдикції судам слід враховувати, що у разі коли в ухвалі про закриття провадження у справі місцевим загальним судом визначено господарську юрисдикцію спору як такого, що виник з корпоративних правовідносин, така справа підлягає розгляду господарським судом.

У пункті 2.2. вищевказаної постанови зазначено, що законом не передбачено права учасника (засновника, акціонера, члена) юридичної особи звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів цієї особи поза відносинами представництва. Водночас згідно з положеннями статті 16 ЦК України, пункту 4 частини першої статті 12 та статті 167 ГК України незалежно від суб`єктного складу, якщо учасник (засновник, акціонер, член) юридичної особи обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то він має право подати відповідний позов. Такий спір підвідомчий господарським судам і підлягає вирішенню у загальному порядку.

За змістом ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки правовідносини, за захистом яких звернулася до суду ОСОБА_1 , виникли з корпоративних правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.255, 256 ЦПК України, суд-,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ТзОВ «Зіко» - Перунова В.В. про закриття провадження у справі, задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зіко», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лойко Олександр Іванович про визнання недійсним договору купівлі продажу та договору дарування майна, застосування наслідків недійсності правочину, скасування реєстраційних записів.

Роз`яснити позивачу її право на звернення із відповідною заявою до Господарського суду Львівської області

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02.10.2019 року.

Суддя О.Р. Юрків