ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3193/19 Справа № 182/7542/18 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони справи :

позивач - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, яка постановлена суддею Рунчевою О.В. у м. Нікополі,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зокрема зазначає, що заяву подано в межах строку, визначеного ст.284 ЦПК України. Крім того, зазначає, що у період з 27 вересня 2018 року по 04 жовтня 2018р. перебувала на лікарняному.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції керувався ч.3 ст.284 ЦПК України й виходив з того, що заявником пропущений строк звернення до суду із заявою та не ставиться питання про його поновлення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як видно з матеріалів справи, заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2010 року заявник ОСОБА_2 отримала 10 вересня 2018 року.

Згідно штампу вхідної кореспонденції суду ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення 05.10.2018 року (а.с. 97).

Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 3 ст. 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як видно ані строк, передбачений ч.2 ст.284 ЦПК України, ані передбачений ч.3 цієї статті відповідачем ОСОБА_2 не дотримано.

Статтями 122, 124 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог, передбачених ст.127 ЦПК України суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Згідно ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі перебування на лікарняному у період з 27 вересня 2018 року по 04 жовтня 2018р. може бути підставою для поновлення пропущеного строку, у випадку визнання судом причин пропуску строку поважними. Проте, як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2 відповідне клопотання в суді першої інстанції не заявлялось.

Колегія суддів приходить до переконання, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дотримався вимог процесуального законодавства, у зв`язку із чим, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу заявника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: