УХВАЛА

про забезпечення позову

27 вересня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

за участю секретаря с/з Козак О.В.

розглянувши заяву позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 23» про забезпечення позову в цивільній справі №463/7979/19 (провадження №2/463/1700/19) за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 23» (місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Івана Франка, 23) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шафрана Романа Івановича (місцезнаходження: 79019, м.Львів, вул.Замарстинівська,1), Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (місцезнаходження: 79024, м.Львів, вул.Липинського, 54) про скасування реєстрації права власності на нежитлові приміщення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування реєстрації права власності на нежитлові приміщення. Просить скасувати запис (рішення) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям) внесений державним реєстратором Тузяком Павлом Тарасовичем, Жирівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області 27.02.2018 року індексний номер: 39896111; скасувати запис (рішення) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафраном Романом Івановичем 20.11.2018 року індексний номер: 44146548.

Крім того, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нежитлове приміщення площею 37,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 , яке зареєстровано за ОСОБА_1 , індексний номер: 44146548.

Заяву мотивує тим, що оскільки предметом даного позову є вимога про скасування реєстрації права власності на нежитлові приміщення, то у позивача є обґрунтовані побоювання, що відповідач ОСОБА_1 з метою ускладнення виконання рішення суду може вчинити дії щодо відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. А тому звернувся до суду з відповідною заявою, яку просить задоволити.

Оглянувши матеріали позову та заяви про забезпечення позову, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішеннівід 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи мотивованість та обґрунтованість заявленої позивачем заяви про забезпечення позову на предмет її відповідності наведеним вище положення чинного законодавства, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, недоведеними жодними доказами покликання позивача про те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову, утруднить чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду в майбутньому, а також ускладнить захист прав позивача.

Керуючись ст. ст.1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви про забезпечення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.