Провадження № 2-о/760/66/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Чернігівська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

24.07.2018 р. заявник ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить встановити факт належності їй, ОСОБА_4 , дівоче прізвище ОСОБА_6 , спільно з її батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1994 р., виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області на підставі розпорядження (наказу) від 18.01.1994 р. № 44, на кв. АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду заявник ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_6 . У встановлений законом шестимісячний строк після її смерті, заявник разом з батьком ОСОБА_2 звернулися до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори з приводу відкриття та прийняття спадщини. Під час звернення до нотаріуса було виявлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1994 р., виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області на підставі розпорядження (наказу) від 18.01.1994 р. №44, на кв. АДРЕСА_1 , ім`я та по батькові заявника помилково написано як « ОСОБА_4 ».

Внаслідок таких помилок, зміни її імені та по батькові, на даний час виникли певні неузгодженості між документами, що посвідчують особу заявника та правовстановлюючим документом - свідоцтвом, яке було видано на ім`я заявника спільно з її батьками.

Як зазначає заявник, 16.04.2018 р. вона звернулася до Чернігівської міської ради із заявою про виправлення у свідоцтві про право власності на житло по АДРЕСА_1 , її анкетних даних, а саме імені та по батькові. Однак, листом Чернігівської міської ради від 17.04.2018 р. № 672, для вирішення цього спірного питання їй рекомендовано звернутися до суду.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для підтвердження належності їй правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1994 р., виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області на підставі розпорядження (наказу) від 18.01.1994 р. № 44, на кв. АДРЕСА_1 .

27.07.2018 р., відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чернігівська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 20.11.2018 р., до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_2 .

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, з підстав зазначених в заяві та просила суд їх задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у ній, та надані докази.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні подану ОСОБА_1 заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підтримав та просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи заінтересовану особу було повідомлено належним чином, будь-яких заяв/клопотань, письмових пояснень щодо заявлених вимог від заінтересованої особи до суду не надійшло.

Суд, заслухавши пояснення заявника, пояснення заінтересованої особи, розглянувши подані докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перевіряючи обставини справи та аналізуючи наявні у справі письмові докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Постдам, Німеччина. В графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_6 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого пунктом реєстрації цивільного стану при 4 управлінні коменданта гарнізону радянських військ 23.11.1973 р.

Як вбачається з копії приватизаційної справи на житло за адресою: АДРЕСА_1 , наданої до суду Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 16.04.2019 р., відповідно до заяви про передачу житла за цією адресою у приватну спільну часткову власність та пакету документів, які надані до відділу приватизації житла у 1993 р., органом приватизації було видано розпорядження від 18 січня 1994 р. № 44 про передачу житла за адресою: АДРЕСА_1 у приватну спільну часткову в рівних частинах власність.

Встановлено, що 20 січня 1994 р. на підставі розпорядження від 18 січня 1994 р. № 44, Виконкомом Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого було передано в приватну спільну (часткову) власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - ОСОБА_2 та членам його сім`ї, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Свідоцтво про право власності на житло записане у реєстрову книгу за № 4-2081. Право власності на квартиру зареєстровано 15.01.1998 р. Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації за: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 за реєстровим № 16207.

Згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, вбачається, що 17.02.1996 р. ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_10 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

З копії паспорта громадянина України серія та номер - НОМЕР_3 , виданого Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 19.04.1996 р., заявник записана як « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

З паспорта громадянина України серія та номер - НОМЕР_4 , виданого Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 07.12.2006 р., заявник записана як « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 04.05.2017 р., ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати заявника - ОСОБА_6 .

Після її смерті відкрилася спадщина та 11.05.2017 р. Першою чернігівською державною нотаріальною контрою заведено спадкову справу № 296/2017.

Згідно даних спадкової справи, спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є: чоловік померлої - ОСОБА_2 , донька спадкодавця - ОСОБА_4 , син спадкодавця - ОСОБА_12 .

Відповідно до заяви від 11.05.2017 р., ОСОБА_4 - спадкоємець за законом першої черги відмовилась від прийняття спадщини після смерті її матері, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 , на користь чоловіка померлої - ОСОБА_2 .

Відповідно до заяви від 18.05.2017 р., ОСОБА_12 - спадкоємець за законом першої черги відмовився від прийняття спадщини після смерті його матері, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 , на користь чоловіка померлої - ОСОБА_2 .

Вбачається, що 06.12.2017 р. державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Богдановською О.М., видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 5-1187, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , належної спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів міста Чернігова Чернігівської області 20 січня 1994 р., зареєстрованого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 15 січня 1998 р., номер запису 16207 в книзі 163.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заявник ОСОБА_1 посилається на те, що під час звернення до нотаріуса було виявлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1994 р., виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області на підставі розпорядження (наказу) від 18.01.1994 р. №44, на кв. АДРЕСА_1 , ім`я та по батькові заявника помилково написано як « ОСОБА_4 ».

Внаслідок таких помилок, зміни її імені та по батькові, на даний час виникли певні неузгодженості між документами, що посвідчують особу заявника та правовстановлюючим документом - свідоцтвом, яке було видано на ім`я заявника спільно з її батьками.

Відповідно до листа Чернігівської міської ради від 17.04.2018 р. № 672, вбачається, що паспорт на ім`я ОСОБА_4 , виданий 07.12.2006 р., у свідоцтві про народження дані зазначені російською мовою, а тому виправлення у свідоцтві про право власності на житло без встановлення факту належності документа, є спірним питанням. Таким чином, заявнику рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного спірного питання.

За змістом п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Тобто, встановлення відповідного факту прямо передбачено законом, а законодавець не пов`язує встановлення такого факту з подальшим вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1994 р., виданого на підставі розпорядження від 18 січня 1994 р. № 44, Виконкомом Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області, відповідно до якого було передано в приватну спільну (часткову) власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - ОСОБА_2 та членам його сім`ї, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 223, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Чернігівська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_6 , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1994 р., виданого на підставі розпорядження від 18 січня 1994 р. № 44, Виконкомом Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова Чернігівської області, відповідно до якого було передано в приватну спільну (часткову) власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - ОСОБА_2 та членам його сім`ї, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Кушнір С.І.