РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/13293/18

Провадження № 2/643/1201/19

30.05.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Насирової М.М.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% мінімального доходу громадян України, на користь позивача.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу з відповідачем має спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та її чоловіком ОСОБА_4 однією сім`єю. Відповідач з донькою не спілкується, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, участі у її вихованні та утриманні не приймає, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила ухвалити заочне рішення по справі та провести судове засідання без її участі, про що зазначила у письмовій заяві.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. В зв`язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів.

Третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради просила розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування, прийняти рішення з урахуванням наданого висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє від імені органу опіки та піклування, про що зазначила у письмовій заяві (а.с.39).

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.10).

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 у справі № 643/16170/13-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.14).

Згідно свідоцтва про зміну імені від 14.01.2015 ОСОБА_1 присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с.20).

30.06.2017 позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 , в зв`язку з чим змінила своє прізвище на ОСОБА_1 (а.с.21).

Позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрована разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.12).

Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини..

Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін..) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не

забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду.

Згідно висновку органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 163 від 19.02.2019 визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Згідно з інформацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» про здоров`я дитини піклується її мати. Згідно з інформацією Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 56 ХМР Харківської області, де навчається ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 створює необхідні умови для освіти, відпочинку та оздоровлення доньки, батько дитини ОСОБА_2 жодного разу до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, навчанням доньки не цікавився. Із пояснень малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 , також ОСОБА_3 зазначає, що батько її вихованням не займається (а.с.40-41).

Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бере будь-якої участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання.

За таких обставин, судом встановлена наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову, а саме, з 18.09.2018.

Суд за заявою позивача визначає розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, у частці від його доходу.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше ніж 30% мінімального доходу громадян України, оскільки відповідно до приписів ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору в частині вимоги про позбавлення батьківських прав у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.1), та звільнена від сплати судового збору у частині вимоги про стягнення аліментів, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., та в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 128-131, 141, 211, 223, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.

ОСОБА_10 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в дохід держави у розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Згідно п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.В. Поліщук