Справа № 697/1686/18
№ пров. 2/697/37/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря с/з - Дрянової Н.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Канів, Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Бобриця в особі виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в силу набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Канівського міськрайонного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Бобриця в особі виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в силу набувальної давності.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не надала. Заява про розгляд справи за її відсутності в матеріалах справи відсутня.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Васянович В.В., який діє на підставі ордеру серії ЧК №020372 від 20.08.2019 (а.с.32) в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У судове засідання представник відповідача територіальної громади с. Бобриця в особі виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області адвокат Хорошун О.В., яка діє на підставі ордеру серії ЧК №111163 від 22.03.2019 (а.с.162) не з`явилася, надала до суду заяву про проведення судового засідання 06.06.2019 за її відсутності, просить при прийнятті рішення стягнути з позивача на користь відповідача - виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4994,60 грн.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, через оголошення на веб-порталі суду, причини неявки до суду не надійшло.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на попереднє судове засідання, розгляд якого було призначено на 30.05.2019 позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Васянович В.В. не з`явилися, ухвалою суду розгляд справи відкладено на 06.06.2019, про що повідомлено учасників сторін та здійснено їх виклик у наступне судове засідання.

У судове засідання призначене на 06.06.2019 позивач та її представник повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не надали.

Відповідно до ч.3 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Частиною 5 ст. 130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається вручення повістки і цій особі.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивач та її представник, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання, суд вважає, що позов слід залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не

допускається.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і це не може бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про залишення заяви без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

В матеріалах справи містяться докази належного сповіщення представника позивача адвоката Васяновича В.В. про час та місце розгляду справи, що було призначено судом на 30.05.2019 та 06.06.2019 (а.с.189,203). Позивач ОСОБА_1 також належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи, які було призначено судом на 30.05.2019 та 06.06.2019. Заяв про розгляд справи по суті за відсутності позивача або її представника та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Таким чином, враховуючи повторну неявку позивача та її представника в судове засідання, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Бобриця в особі виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в силу набувальної давності, слід залишити без розгляду.

Щодо клопотання представника відповідача - територіальної громади с. Бобриця в особі виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області адвоката Хорошун О.В. про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК Україна до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що відповідач територіальна громада с. Бобриця в особі виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області брав участь у справі через свого представника адвоката Хорошун О.В., що підтверджується Договорами №10 про надання правової допомоги від 15.03.2019 та від 28.04.2019 (а.с.161,207).

До судового засідання адвокатом Хорошун О.В. надано суду акти прийому-передачі наданої правової допомоги від 26.04.2019 та від 29.05.2019, довідку та детальний розрахунок правничої допомоги наданої за Договором №10 від 15.03.219 на суму 4994,60 грн. (а.с.208-211).

Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Закриття провадження та залишення позову без розгляду по справі це форма закінчення справи без ухвалення рішення. При цьому суд не перевіряє обґрунтованість позову та наявність або відсутність правових підстав для його задоволення.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 26.09.2018 у справі №148/312/16-ц.

Оскільки, такі факти представником відповідача не наведені, а судом вони не встановлені, то суд не вбачає правових підстав, передбачених ч. 5 ст. 142 ЦПК України для компенсації відповідачу територіальній громаді с. Бобриця в особі виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4994,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 142, 255, 257, 258-259, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади с. Бобриця в особі виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в силу набувальної давності залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання представника відповідача - територіальної громади с. Бобриця в особі виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області - адвоката Хорошун Оксани Володимирівни про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий О . М . Льон