22-ц/804/1412/19
223/901/17

Головуючий у 1-й інстанції Яненко Г.М.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
16 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Мироненко І.П.
суддів: Баркова В.М., Биліни Т.І.
секретаря Сидельнікової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області, ухвалено 06 березня 2019 року у смт. Велика Новосілка (повний текст складено 11 березня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, -
в с т а н о в и в:
У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини. З урахуванням уточнень, просила змінити стягнений з відповідача за рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 04 березня 2015 року на її користь розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000 грн. до 5000 грн., починаючи з дня звернення до суду і до повноліття сина ОСОБА_3
В обґрунтування своїх вимог вказувала, що присуджена за рішенням суду сума аліментів у розмірі 1000 грн. не є достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. ОСОБА_1 є особою забезпеченою, самостійно здійснює підприємницьку діяльність у їх спільному магазині, та має усі можливості для сплати аліментів у розмірі 5000 грн.
Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 06 березня 2019 року позовні вимоги задоволені частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Вугледарського районного суду Донецької області від 04 березня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили. В задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що батько дитини є фізично здоровим та достатньо забезпеченим. Інформація про утримання ним інших непрацездатних осіб суду не надана.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не взяв до уваги, що хоча у 2016 та 2017 роках його дохід дійсно збільшувався, проте у 2018 році, тобто на час прийняття рішення суду його дохід змінився, і дорівнював доходам за 2015 рік. Зазначені у податковій декларації дохід є валовим, куди входить вартість товару, транспортні витрати, податки, заробітна плата та інші витрати для утримання магазина.

Суд не мотивував застосування положень ст.192 СК України щодо зміни розміру аліментів, а фактично керувався ст.185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, що не було предметом спору.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у зв`язку з тим, що вона є необґрунтованою та протиріче діючому законодавству. Відповідач фактично підтвердив те, що його дохід складає 900 000 грн. на рік, що він витрачає великі грошові кошти на закупівлю товару для торгівлі у магазині. Для особистого збагачення витрачає по 50 000 грн. на місяць на утримання автомобіля, проте на утримання сина платить 1000 грн. на місяць, що складає 12000 грн. на рік. Твердження відповідача щодо неврахування судом її доходів є неправдивим. Її заробітна плата складає 10 000 грн. на місяць, при цьому вона несене витрати на найм житла, придбання продуктів харчування для дитини, одягу, речей першої необхідності. Крім того, вона несе додаткові витрати на медичне лікування сина (стоматологічні та офтальмонологічні послуги), на заняття у спортивних секціях, участь у змаганнях, придбання спортивного одягу, літній відпочинок.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, рішення суду залишити без змін.

Виходячи з положень ч.2 ст.372ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , його представника Сагірова Ф ОСОБА_4 ., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 12 лютого 2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області (т.1 а.с.5).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначені розміру аліментів суд, відповідно до положень ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст. 183, 84 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України та роз`яснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 04 березня 2015 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.6-7).

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст.77 ЦПК України).

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Згідно довідки Вугледарського відділення Мар`їнської ОДПІ ГУ ДФС, ОСОБА_1 перебуває на обліку як приватний підприємець з липня 2007 року, спрощена система оподаткування (2 група єдиного податку). Згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку ФОП за 2016 рік № від 08 січня 2017 року обсяг доходу складає 993 973 грн. За 2017 рік згідно податкової декларації №843 від 26 січня 2018 року обсяг доходу складає 999 682 грн. (т.1 а.с.135).

Натомість, відповідно до податкової декларації за 2018 рік, поданої до органів ДФС 15 січня 2019 року, обсяг доходу складає 512 644 грн. 23 коп. (т.1 а.с. 237-238).

Визначаючи аліменти у розмірі 1000 грн. (рішення суду від 04 березня 2015 року) суд виходив з того, що дохід ФОП ОСОБА_1 за 2014 рік складає 588 898 грн.

Окрім податкових декларацій, в яких зазначений загальний (валовий) дохід, будь-яких інших доказів, які б вказували на суттєві зміни матеріального стану відповідача у порівнянні з 2015 роком, які б давали підстави для обґрунтованого збільшення розміру аліментів до 4000 грн., позивач суду не надала.

При цьому, посилання позивача на збільшення витрат на утримання дитини у зв`язку з її навчанням та розвитком не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки законом передбачений інший порядок компенсації цих витрат.

Суд першої інстанції наведене залишив поза увагою і встановивши наявність підстав для збільшення розміру аліментів, водночас, не обґрунтував своє рішення в частині визначення саме такого їх розміру.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене та з урахуванням часткового визнання відповідачем заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні, збільшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2008 року народження, з 1000 грн. до 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду і до повноліття дитини. У зв`язку з цим, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 06 березня 2019 року змінити.

Збільшити розмір аліментів стягнутих за рішенням Вугледарського районного суду Донецької області від 04 березня 2015 року з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000 грн. до 2000 (двох тисяч) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду і до повноліття дитини.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

Т.І. Биліна