АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/672/19Головуючий по 1 інстанції - Костенко А.І.
Категорія: 304030000 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Селянське Фермерське господарство «Насіння»

особа, яка подає апеляційну скаргу представник Селяського Фермерського господарства «Насіння» - ОСОБА_2 Анатолій Анатолійович;

розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Селянського Фермерського господарства «Насіння» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Костенко А.І. у залі судових засідань Маньківського районного суду Черкаської області18.02. 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського Фермерського господарства «Насіння» про визнання договору оренди недійсним, :

в с т а н о в и в :

19 лютого 2018 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до СФГ «Насіння» про визнання договору оренди недійсним.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказав, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 вересня 2016 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1194, спадкова справа № 338 за 2015 р., посвідченого державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко М.Г.

У відповідності до норм ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем

1/ 2 частки земельної ділянки площею 3,6351 га, що розташована в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, яка належала батькові позивача ОСОБА_3 , 1951 ІНФОРМАЦІЯ_1 . н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Маньківською нотаріальною конторою Маньківського району Черкаської області 06 грудня 2010 р. за № 3384. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 . Відповідний запис внесено до спадкового реєстру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інша 1/2 частки даної земельної ділянки належить ОСОБА_4 Таким чином до позивача перейшло право власності 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 3,6351 га, що розташована в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

Під час оформлення спадщини, позивачу стало відомо, що зазначена земельна ділянка в 2012 р. була об`єктом договору оренди № 140 (без зазначення дати та року укладення договору) між покійним батьком позивача, як орендодавцем з однієї сторони СФГ«Насіння» в особі голови Мальованого ОСОБА_5 ., як орендаря з іншої сторони.

В свою чергу, ознайомившись із договором, позивач виявив, що змісту договору не відповідає вимогам законодавства. 20 грудня 2016 р. на ім`я голови СФГ «Насіння» Мальованого ОСОБА_5 ., позивачем було направлено лист, в якому зазначено, що позивач прийняв у спадок земельну ділянку, яка була об`єктом договору № 140, укладеного між покійним батьком позивача та СФГ «Насіння» у особі голови ОСОБА_6

У п. 40 зазначеного договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи-орендаря є підставою для розірвання договору. Тому, в листі позивач прохав, передати йому його земельну ділянку в користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вимоги позивача щодо повернення земельної ділянки у його законне право власності були проігноровані та зазначено у відповіді, що п. 40 договору має неоднакове трактування в примірниках договору, які є в сторін.

01 серпня 2017 р. позивач звернувся до ФОП ОСОБА_7 із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу вищезазначеної земельної ділянки та останнім була виготовлена технічна документація по її поділу.

Після поділу, новоствореній земельні ділянці було присвоєно новий кадастровий номер і відповідні зміни внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 жовтня 2017 року. Згідно до зазначеного витягу, новоствореній земельній ділянці позивача присвоєно новий кадастровий номер НОМЕР_2 та жодної особи, яка має право користування даною земельною ділянкою, окрім нього не значаться.

30 січня 2018 р. позивач із заявою звернувся до відділу у Маньківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області з проханням надати копію договору оренди землі №140, яка була надана до відділу під час реєстрації договору. У відповідь було надано копію договору № 140, примірник якого наданий до відділу під час здійснення реєстрації договору. Згідно до п. 40 примірнику договору наданого відділом у Маньківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є (не є) підставою для зміни умова бо розірвання договору. Таким чином, у примірниках договору позивача, відповідача та відділу у Маньківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області зазначені різні підстави підходу права власності на орендовану земельну ділянку.

31 січня 2018 р. позивач із заявою звернувся до відділу у Маньківському районі ГУ Держеокадастру у Черкаській області з проханням скасувати вищезазначений договір оренди у зв`язку із порушенням істотних умов договору, встановлених ст. 15 Закону України «Про оренду землі». У відповідь на заяву у листі від 01 лютого 2018 р. за вих. № 98/108-18 було зазначено, що на час надання відповіді, відділ не мав повноважень щодо здійснення реєстрації будь-яких прав відносно земельних ділянок та у зв`язку із виготовленням ФОП Глобенко технічної документації на земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_1 є недійсним.

На даний час відповідач в законне користування вищезазначену земельну ділянку позивачу не передав, що і змусило позивача звернутися з даним позовом до суду.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2019 року позов задоволено. Строки позовної давності ОСОБА_1 поновлено.

Визнано договір оренди землі № 140 (без зазначення дати та року) укладений між ОСОБА_3 та СФГ «Насіння», як орендаря з іншої сторони недійсним.

Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представником СФГ «Насіння» - ОСОБА_8 20 березня 2018 р. подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що СФГ «Насіння» є орендарем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1/2 від 3,6351 га, у тому числі ріллі 1/ 2 від 3,6351 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , в адміністративних межах Маньківської селищної рад Черкаської області. Скаржник посилається, що права СФГ «Насіння» на земельну ділянку підтверджуються згідно договору оренди землі № 140 з ОСОБА_9 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Маньківським РВ УМВС України в Черкаській області від 05 січня 2000 р., індифікаційний номер НОМЕР_4 зареєстрованим у відділі Держкомземуу Маньківському районі Черкаської області 09 листопада 2012 р. за № 04062.

Відповідно до п. 8 вказаного договору, його укладено на 15 років тобто до 2027 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Відповідно до свідоцтва на спадщину від 22 вересня 2016 р. зареєстрованого в реєстрі за № 2-1194 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., спадкоємцем є ОСОБА_1

20 грудня 2016 р. ОСОБА_1 було направлено лист, відповідно до якого було повідомлено про прийняття ним спадщини, а саме земельної ділянки, яка перебуває в користуванні СФГ «Насіння» та прохання передати земельну ділянку площею 1,81755 га у власне користування на підставі п. 40 вищевказаного договору оренди землі № 140.

18 січня 2017 року за № 1 СФГ «Насіння» була направлена відповідь, відповідно до п. 40 договору, «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи орендаря не є підставою для розірвання договору».

19 грудня 2017 року ОСОБА_1 було направлено лист, згідно якого було повідомлено що земельна ділянка 3,6351 га, кадастровий номер НОМЕР_5 НОМЕР_1 , на яку був укладений договір оренди № 140, зареєстрований у ВД у Маньківському районі Черкаської області 09 листопада 2012 року за № 04062 з його батьком ОСОБА_3 не існує, оскільки проведено поділ даної земельної ділянки і утворилася нова земельна ділянку площею 1,8175 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_1

Зазначає, що ОСОБА_1 не звертався до СФГ «Насіння» з проханням надати згоду на поділ земельної ділянки, яку він отримав у спадщину від батька.

Суд не звернув уваги, що дана земельна ділянка обтяжена правами третьої особи (перебуває в оренді СФГ «Насіння»), ОСОБА_1 було відомо, що підтверджується листуванням між ним та ФГ «Насіння», а також відміткою в договорі оренди землі № 140, також самою заявою ОСОБА_1 до відділу ГУ Держгеокадастру Черкаської області від 31 січня 2018 р. та відповіддю на дану заяву вих. № 98№/108-18 від 01 лютого 2018 р.

Таким чином, СФГ «Насіння» не надавало нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 на поділ земельної ділянки, яка перебуває в користуванні СФГ «Насіння» відповідно до договору оренди № 140, зареєстрованому ВД у Маньківському районі Черкаської області від 09 листопада 2012 р. за № 04062.

Перехід права власності на земельну ділянку у відповідності до ч.2 ст. 110 ЗК України, не припиняє встановлених відносно неї обмежень, обтяжень.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» у разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а ОСОБА_10 книга на таку земельну ділянку закривається.

У Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок.

Чинним законодавством визначено послідовний алгоритм проведення поділу земельної ділянки, починаючи від технічної документації, і закінчуючи державною реєстрацією земельних ділянок, що утворилися в результаті такого поділу.

В свою чергу, у разі поділу, об`єднання власником земельної ділянки, що перебуває в користуванні землекористувачем технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується замовником.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає зокрема, технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; нотаріально посвідчену згоду на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні). Наведене, на переконання скаржника однозначно вказує на наявність у СФГ «Насіння» порушеного права.

У відзиві поданому 18 квітня 2019 року апеляційному суду ОСОБА_1 вказує на відсутність порушеного права позивача, виходячи з наступного.

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 вересня 2016 р., він є спадкоємцем 1/ 2 частини земельної ділянки площею 3,6351 га, що розташована в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області. Вказана ділянка належала його батькові ОСОБА_3 ,1951 р. н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Маньківською нотаріальною конторою Маньківського району Черкаської області від 06 грудня 2010 р. за № 3384. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 . Відповідний запис внесено до спадкового реєстру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інша 1/ 2 частина даної земельної ділянки належить ОСОБА_4 , братові батька. Успадкована земельна ділянка не була розділена між його батьком та братом батька, і відповідно передана в оренду СФГ «Насіння» згідно договору оренди землі № 140.

В свою чергу, ознайомившись із договором оренди землі позивач виявив, що зміст договору не відповідає вимогам законодавства. Зокрема п. 40 вказаного договору оренди землі № 140 ( без зазначення дати і року) має різні підстави для розірвання договору при зміні власника, що суперечить ч. 2 п. 43 «Цей договір укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій в органі , який провів його державну реєстрацію» даного договору:

- п.40 договору оренди землі № 140 (без зазначення дати і року) наданого відділом у Маньківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є (не є) підставою для зміни умов або розірвання договору;

- п. 40 договору оренди землі № 140 (без зазначення дати і року) у примірнику позивача, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору;

- п. 40 договору оренди землі № 140 (без зазначення дати і року) у примірнику відповідача, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов розірвання договору.

Таким чином, твердження відповідача щодо порушень укладання та підписання спірних договорів не є помилковим, а підтверджується вищезазначеними фактами.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Дана справа підлягає розгляду апеляційному суду Черкаської області у загальному порядку з повідомленням та участю сторін.

Позивач заявив клопотання про розгляд справи у режимі відео конференції із Маньківським районним судом Черкаської області, яке задоволено судом.

Представник відповідача СФГ «Насіння» подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право : скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, судом допущено порушення вимог процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, та задовольняючи позовні вимоги про визнання договору оренди недійним, виходив з доведеності позовних вимог, посилаючись, що пропущений строк позовної давності підлягає поновленню з підстав поважності його пропуску у зв`язку з тим, що останній про укладення оспорюваного договору оренди дізнався в момент прийняття спадщини, а саме 22 вересня 2016 року, тому його перебіг починається з 23 вересня 2016 року.

Визнаючи договір оренди землі № 140 (без зазначення дати та року), укладений між ОСОБА_3 та СФГ «Насіння» недійсним, суд виходив з наявності підстав для задоволення позову, оскільки самими умовами договору оренди землі визначено, що перехід права власності на земельну ділянку є підставою для його розірвання і позивач, як новий власник земельної ділянки правомірно скористався цим правом.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи, наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, судом допущено порушення вимог матеріального права, оскільки суд обґрунтовував рішення підставами для розірвання договору, не звернувши уваги, що позивач просив не розірвати договір, а визнати договір оренди землі недійсним, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 3 ст.3 ЦПК України, яка регламентує законодавство про цивільне судочинство, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що СФГ «Насіння» є орендарем (користувачем) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1/1 від 3,6351 га, у тому числі ріллі 1/ 2 від 3,6351 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , в адміністративних межах Маньківської селищної ради Черкаської області.

Відповідне право належить СФГ «Насіння» згідно договору оренди землі № 140 з ОСОБА_3 , зареєстрованим у ОСОБА_11 у Маньківському р-ні Черкаської обл. 09 листопада 2012 року за № 04062.

Згідно до п. 8 вищевказаного договору, договір укладено на 15 років.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22 вересня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-1194 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., спадкоємцем є ОСОБА_1

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 було направлено лист, згідно до якого було повідомлено про прийняття ним спадщини, а саме земельної ділянки, яка перебуває у користуванні СФГ «Насіння» та прохання передати земельну ділянку площею 1,81755 га у власне користування на підставі п. 40 договору оренди землі.

18 січня 2017 року СФГ «Насіння» була направлена відповідь, якою роз`яснено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для розірвання договору.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтував свої доводи тим, що земельна ділянка 3,6351 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , на яку був укладений договір оренди № 140 більше не існує, оскільки проведено поділ даної земельної ділянки і утворилася нова, площею 1,8175 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , власником якої є позивач.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийняв такі доводи як обґрунтовані, однак не звернув уваги на те, що відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає ряд вимог та дій без яких неможливий ні поділ, ні об`єднання. Однією з таких вимог є нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки.

В матеріалах справи відсутні відомості, що СФГ «Насіння» надавало нотаріально завірену згоду позивачу на поділ земельної ділянки, яку він отримав у спадщину від батька.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень (ч. 2 ст. 110 ЗК України).

Також суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що 31 січня 2018 р. позивач із заявою звернувся до відділу у Маньківському районі ГУ Держеокадастру у Черкаській області з проханням скасувати вищезазначений договір оренди у зв`язку із порушенням істотних умов договору, встановлених ст. 15 Закону України «Про оренду землі». У відповідь на заяву, у листі від 01 лютого 2018 року за вих. № 98/108-18 було зазначено, що на час надання відповіді, відділ не мав повноважень щодо здійснення реєстрації будь-яких прав відносно земельних ділянок, та у зв`язку із виготовленням ФОП ОСОБА_7 технічної документації на земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_1 є недійсним. На даний час відповідач в законне користування вищезазначену земельну ділянку позивачу не передав.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував, що Закон України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року за № 1051 визначено послідовний алгоритм проведення поділу земельної ділянки, починаючи від технічної документації, і закінчуючи державною реєстрацією земельних ділянок, що утворились в результаті такого поділу з обов`язковим врахуванням всіх обмежень у використанні земельної ділянки, що існували, шляхом їх перенесення до поземельних книг на земельні ділянки, які сформовані в результаті такого поділу.

Недодержання всіх передбачених процедур тягне за собою порушення прав користувачів, в тому числі й відповідача по справі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на час укладення договору оренди землі) істотними умовами договору землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

При вирішенні спорів про визнання договорів оренди землі недійсними, суди мають враховувати вимоги частини третьої статті 203 ЦК України, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Правочин вважається таким, що укладений в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ч. 2 ст. 203 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренди землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Матеріалами справи встановлено, що на момент укладення договору оренди землі, сторони, а саме померлий батько позивача та відповідач досягли згоди з усіх істотних його умов і їхнє волевиявлення було здійснення на настання наслідків виконання договору.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивач не навів обгрунтованих доказів в підтвердження своїх вимог щодо порушення його права, а тому висновок суду першої інстанції про їх задоволення є помилковим.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими щодо скасування рішення суду та порушення прав відповідача, тому підлягають частковому задоволенню апеляційним судом.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку про невідповідність судового рішення дійсним обставинам справи, рішення суду першої інстанції не може вважатись законним та обґрунтованим, і таким, що ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для його скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню підлягають судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

На користь СФГ «Насіння « підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 грн . із ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Селянського Фермерського господарства «Насіння» задовольнити частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського Фермерського господарства «Насіння» про визнання договору оренди недійсним -скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Селянського Фермерського господарства «Насіння» про визнання договору оренди недійсним - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 користь СФГ «Насіння « сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 22 .05. 2019 року.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Василенко Л.І.