РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/636/19

Справа № 510/303/19

13.05.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

при секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державне підприємство «Ренійський морський торгівельний порт»/ про визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державне підприємство «Ренійський морський торгівельний порт»/про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що протягом 13 років вона користується нежитловим приміщенням (підвалом) загальною площею 56,70 кв.м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі від 04 вересня 1992 року і акту передачі нежитлового приміщення від 04 вересня 1992 року між Ренійським морським торговельним портом та ОСОБА_2 вказане нежитлове приміщення належить відповідачу ОСОБА_2

У 2005 році сторони домовилися про передачу позивачу зазначеного майна. Після чого остання почала користуватися приміщенням, зробила ремонт, несе витрати за комунальні платежі, а тому ОСОБА_1 вважається фактичним власником майна.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням щодо переоформлення нежитлового приміщення відповідно до вимог чинного законодавства, однак останній постійно відмовлявся, повідомів, що не може це зробити, оскільки у ного не має належних документів, але кожен раз відповідач запевняв позивача, що документи виготовлюються. Таким чином на сьогоднішній день переоформити спірне майно на позивача неможливо у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі та проти його задоволення не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, протягом 13 років позивач користується нежитловим приміщенням (підвалом) загальною площею 56,70 кв.м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі від 04 вересня 1992 року і акту передачі нежитлового приміщення від 04 вересня 1992 року між Ренійським морським торговельним портом та ОСОБА_2 вказане нежитлове приміщення належить відповідачу ОСОБА_2

У 2005 році сторони домовилися про передачу позивачу зазначеного майна. Після чого остання почала користуватися приміщенням, зробила ремонт, несе витрати за комунальні платежі, а тому ОСОБА_1 вважається фактичним власником майна.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням щодо переоформлення нежитлового приміщення відповідно до вимог чинного законодавства, однак останній постійно відмовлявся, повідомів, що не може це зробити, оскільки у ного не має належних документів, але кожен раз відповідач запевняв позивача, що документи виготовлюються. Таким чином на сьогоднішній день переоформити спірне майно на позивача неможливо у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

З 2005 року відповідач або інші правонаступники власника жодного разу не витребували у позивача спірне майно, вимог щодо повернення нежитлового приміщення не висувалося, не заперечувалось проти ремонтів.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 добросовісно, безперервно та відкрито користується спірним майном, доглядає та утримує його, робить капітальні та поточні ремонти, несе витрати за комунальні платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе, а частина 3 цієї статті передбачає, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_1 правомірне, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном.

А на підставі ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 правомірне володіє та користується нежитловим приміщенням (підвалом) загальною площею 56,70 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а тому за нею може бути визнано право власності на спірне майно.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на спірне майно за позивачем ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13 81, 89, 133, 141, 206, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державне підприємство «Ренійський морський торгівельний порт»/ про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на нежитлове приміщення (підвал), загальною площею 56,70 кв.м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяті днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова