Ухвала

Іменем України

16 травня 2019 року

м. Київ

справа № 203/3759/17

провадження № 61-376 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бандуристого Руслана Сергійовича, на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ», ОСОБА_4 , про визнання недійсними акту та свідоцтва про придбання майна,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Піреус Банк МКБ», ОСОБА_4 , про визнання недійсними акту та свідоцтва про придбання майна.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня

2018 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року залишено без змін.

У квітні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду подана касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката

Бандуристого Р. С., в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права,просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частиною першою статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо

належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що справа неодноразово призначалась до судового розгляду, а саме на 12 червня 2018 року та 23 липня 2018 року. Про дату та час розгляду справи ОСОБА_1 та її представник повідомлялись судом належним чином

у порядку, передбаченому ЦПК України. У зв`язку з повторною неявкою

позивача в судове засідання, про причини неявки якої вона суд не сповістила і заяв про розгляд справи за її відсутності не надала, тому суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовну заяву без розгляду.

Доводи касаційної скарги вже були предметом дослідження в апеляційній інстанції, зводяться до переоцінки доказів, а зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами було допущено порушення норм процесуального права, які передбачені статтею 411 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Обрана ОСОБА_1 та її представником при розгляді справи позиція вказує на їх небажання приймати участь у розгляді та свідчить про зловживання стороною своїми процесуальними правами (стаття 44 ЦПК України).

Крім того, відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно на загальних підставах, тому право ОСОБА_1 на справедливий суд не порушено.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бандуристого Руслана Сергійовича, на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня

2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ», ОСОБА_4 , про визнання недійсними акту та свідоцтва про придбання майна, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк