Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 757/12885/15-ц

провадження № 61-15040св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника- ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонд соціального страхування України, відділ державної виконавчої служби Шевченківського Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

представники Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України: Фреюк Артем Тарасович , Левшунов Дмитро Сергійович ,

представники Фонду соціального страхування України: Гірка Сергій Миколайович , Тимченко Олександр Іванович , Далич Олександр Володимирович , Смиковський Василь Петрович ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - ФССНВВПЗУ), третя особа - директор виконавчої дирекції ФССНВВПЗУ Акопян В. Г., про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, визнання незаконним звільнення, скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, ОСОБА_1 було поновлено на посаді заступника директора виконавчої дирекції ФССНВВПЗУ з 30 вересня 2014 року. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Шевченківський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) від 08 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52142192 щодо виконання вказаного рішення суду апеляційної інстанції, проте на час звернення із даною заявою рішення суду не виконано. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року було викладено у новій редакції Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», зокрема пунктом 4 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що утворюється Фонд соціального страхування України (далі - ФССУ) шляхом реогранізації у формі злиття ФССНВВПЗУ та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Відповідно до пункту 5 вказаного Закону ФССУ та його робочі органи є правонаступниками ФССНВВПЗУ, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції цього Фонду в АРК, областях, містах Києві та Севастополі, відділень у районах і містах обласного значення, а також Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, його виконавчої дирекції, відділень цього Фонду в АРК, областях, містах Києві та Севастополі та їх робочих органів.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив замінити сторону виконавчого провадження № 52142192, зокрема боржника з ФССНВВПЗУ на ФССУ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження № 52142192, яке ведеться Шевченківським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві з ФССНВВПЗУ на його правонаступника ФССУ у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора виконавчої дирекції ФССУ.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 206 року № 1774-VIII, на підставі якого проведено реорганізацію ФССНВВПЗУ та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності шляхом їх злиття та утворено ФССУ,відбувся факт правонаступництва за яким попередній боржник підлягає заміні на нового, тобто його правонаступника.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року апеляційну скаргу представника ФССУ - Смиковського В. П. задоволено, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відсутні підстави для задоволення клопотання про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки на час розгляду такого питання запис про припинення ФССНВВПЗУ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, у зв`язку із чим ФССНВВПЗУ не припинило свою діяльність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 рокуОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що положення норми частини четвертої статті 36 КЗпП України є спеціальною нормою по відношенню до загальних норм, що містяться у статтях 104 та 106 ЦК України, а тому правонаступництво у трудових відносинах не залежить від внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи. У зв`язку із чим, заявник, вважав, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку щодо незастосування норми статті 36 КЗпП України та застосуванню норми частини другої статті 104 ЦК України щодо моменту припинення юридичної особи у трудових відносинах.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року ФССУ подав заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року в частині відмови у визнанні незаконним наказу директора виконавчої дирекції ФССНВВПЗУ від 26 вересня 2014 року № 64-к, відмови у поновленні на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким задоволено позов.

Визнано незаконним наказ директора виконавчої дирекції ФССНВВПЗУ

від 26 вересня 2014 року № 64-к у частині звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора виконавчої дирекції ФССНВВПЗУ з 30 вересня 2014 року.

Стягнуто з ФССНВВПЗУ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 129 679,40 грн за вирахуванням обов`язкових податків та зборів.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва Головного ТУЮ у м. Києві від 08 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52142192 щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора ФССНВВПЗУ з 30 вересня 2014 року.

Під час розгляду клопотання про заміну сторони виконавчого провадження судами попередніх інстанцій встановлено, що боржником рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року не виконано.

Європейський суд з прав людини вказав, що ліквідація державної установи без правонаступництва не може звільнити державу від необхідності виконання рішення щодо ліквідованого органу. Інший висновок дозволить державі використовувати такий підхід, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати свою організаційну структуру, включаючи формування нових органів та ліквідацію старих. Подібний підхід слід застосовувати до судового провадження у справі проти державного органу, в якому особа оскаржує виконавче провадження, враховуючи, що це виконання було і залишається обов`язком держави, незалежно від того, який конкретно орган відповідає за виконання цієї функції у будь-який момент часу (CHUYKINA v. UKRAINE,

№ 28924/04, § 51, від 13 січня 2011 року).

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (у редакції, чинній на момент звернення до суду із клопотанням) передбачено утворити Фонд соціального страхування України, реорганізувавши шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Припинити виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності шляхом приєднання до Фонду соціального страхування України. Рішення щодо припинення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності привести у відповідність із цим Законом протягом 30 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року

№ 1774-VIII.

Протягом 30 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII створити робочі органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та їх відділення згідно із структурою, затвердженою правлінням цього Фонду, і здійснити заходи з їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку.

Припинити управління та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та виконавчі дирекції відділень цього Фонду, що є юридичними особами, шляхом приєднання до робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. Порядок, черговість та інші питання, пов`язані з таким приєднанням, визначаються відповідними рішеннями правління Фонду соціального страхування України. Раніше прийняті рішення щодо припинення робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та його відділень привести у відповідність із цим Законом протягом 15 днів з дня державної реєстрації робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Припинити всі відокремлені підрозділи Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та/або їх робочих органів та відділень протягом 30 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, забезпечивши повне правонаступництво таких відокремлених підрозділів юридичними особами, які їх створили, а за їх відсутності - Фондом соціального страхування України, у тому числі щодо всіх прав, обов`язків та майна.

Припинення управлінь та відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відділень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та виконавчих дирекцій відділень цього Фонду, а також їх відокремлених підрозділів, що знаходяться на тимчасово окупованій території, території проведення антитерористичної операції, здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, після прийняття ним відповідного рішення.

Згідно пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (у редакції, чинній на момент звернення до суду із клопотанням) Фонд соціального страхування України та його робочі органи є правонаступниками Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділень у районах і містах обласного значення, а також Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, його виконавчої дирекції, відділень цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та їх робочих органів.

Тлумачення пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (у редакції, чинній на момент звернення до суду із заявою) свідчить, що цим законом встановлено строк проведення реорганізації Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності шляхом їх злиття та утворення Фонд соціального страхування України, реорганізувавши - протягом 30 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня

2016 року № 1774-VIII.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»

від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII набрав чинності з 01 січня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація Фонд соціального страхування України як юридичної особи була проведена 31 грудня 2015 року номер запису: 1 035093.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію припинення Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України як юридичної особи була проведена 24 листопада 2017 року номер запису: 4015399.

До суду із клопотанням про заміну сторони виконавчого провадження

ОСОБА_1 звернувся 10 лютого 2017 року.

Європейський суд з прав людини зауважує, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY v. UKRAINE,

№ 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що тривалість процедури реорганізації державних органів не повинна створювати будь-яких значимих перешкод у здійсненні особою її прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією. Оскільки саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду

від 31 жовтня 2018 року в справі № 752/983/17-ц (провадження № 61-27138св18).

Згідно зі статтею 378 ЦПК України 2004 року у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Частиною першою статті 106 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується (частина четверта статті 36 КЗпП України).

Отже, висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження з посиланням на те, що оскільки на час розгляду такого клопотання до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено запис про припинення ФССНВВПЗУ, а тому воно не припинило свою діяльність, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для задоволення клопотання про заміну сторони виконавчого провадження, є помилковим.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що перехід обов`язків ФССНВВПЗ до ФССУ в порядку правонаступництва відбувся через 30 днів з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, тобто з 01 лютого 2017 року.

Таким чином, ОСОБА_1 10 лютого 2017 року звернувся до суду першої інстанції із заявою про заміну сторони виконавчого провадження після переходу до ФССУ обов`язків ФССНВВПЗ в порядку правонаступництва за законом.

Суд апеляційної інстанції вищевказаних обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не врахував, помилково скасувавши ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до статті 413 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 рокускасувати, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

В. І. Крат