Справа № 600/282/18
Справа № 2/600/169/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді - Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання - Липної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на будинковолодіння, до якого належить: житловий будинок (А) загальною площею 51,7 м.кв., житловою площею 41,5 м.кв.; літня кухня (Б) площею 12,2 м.кв., сарай (В) площею 24,9 м.кв. та сарай (Г) площею 36,3 м.кв., що знаходяться на АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько - ОСОБА_3 .. Вказує, що так як членами колишнього колгоспного двору були лише батьки, то вважає, що матір прийняла спадщину після смерті батька так як проживала і була зареєстрована з ним на момент смерті. При цьому, на випадок своєї смерті її матір 24.07.2013 року склала заповіт, згідно якого заповіла усе належне їй на час смерті майно ОСОБА_1 .. Вказує, що звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, вона отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті матері на належну їй земельну ділянку, однак їй було відмовлено у вчинення відповідної нотаріальної дії щодо вказаного будинку з господарськими будівлями і спорудами, у зв`язку з тим, що на момент її звернення відсутній такий об`єкт приватної власності як колгоспний двір і роз`яснено право на звернення у зв`язку з цим до суду. Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті батьків. На підставі вказаного, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 26.04.2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у ній та призначено підготовче засідання (а.с.32).

28.08.2018 року від представника відповідача надійшла заява з проханням здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.38).

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 11.10.2018 року постановлено закрити підготовче провадження у цій справі та призначити її до судового розгляду по суті (а.с.42).

18.03.2019 року від представника відповідача надійшла заява з проханням здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.57).

До судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності (а.с.74).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, при цьому подавши заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.57).

Оскільки учасники справи, які були повідомлені належним чином про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що батьками позивача були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.04.1968 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 15.07.1989 року (а.с.24).

Шлюб між батьками позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено 29.08.1960 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого повторно 14.12.1992 року (а.с.22).

Батьки позивача, станом на 15.01.1991 року, проживали у господарстві, головою якого був ОСОБА_3 , членом - його дружина - ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з погосподарської книги Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області №46 від 23.01.2018 року (а.с.18).

Будинок, в якому проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належав голові колгоспного двору ОСОБА_3 та члену цього колгоспного двору - ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області №609 від 14.10.2016 року (а.с.17). При цьому, як вбачається із цієї довідки, житловий будинок побудований 1948 року, хлів - 1965 року, літня кухня - 1981 року.

Факт належності вказаного будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується і довідкою Козівського РБТІ №2 від 22.01.2018 року (а.с.16). При цьому, кожному із них належало по Ѕ частини такого будинку.

Згідно з довідкою Козівського РБТІ №24 від 22.01.2018 року правовстановлюючі документи на зазначене вище будинковолодіння - відсутні (а.с.19).

Таким чином, на підставі вказаного, враховуючи норму ст.123 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) суд дійшов до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належала на праві спільної часткової власності будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Батько позивача, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 13.11.2005 року (а.с.20).

На момент його смерті він був зареєстрований у житловому будинку на АДРЕСА_1 . При цьому, з ним була зареєстрована його дружина - ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області №49 від 23.01.2018 року (а.с.21).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на момент смерті ОСОБА_3 ) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, матір позивача та дружину ОСОБА_3 - ОСОБА_2 слід вважати такою, що прийняла спадщину після смерті батька позивача на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України.

ОСОБА_2 - матір позивача - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 16.07.2014 року (а.с.7).

На випадок своєї смерті остання залишила заповіт від 24.07.2013 року, посвідчений секретарем Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого заповіла усе належне їй на момент смерті майно, крім земельних ділянок згідно державних актів на право приватної власності на землю НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 , - ОСОБА_1 (а.с.8).

Після смерті матері, позивач звернулася до державного нотаріуса Бережанської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим їй було видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,9104 га, яка розташована на території Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10).

При цьому, постановою державного нотаріуса Бережанської державної нотаріальної контори - в.о. завідувача Козівської державної нотаріальної контори Гетьман І.М. №96/02-31 від 31.01.2018 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо прийняття спадщини в частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 (а.с.11). Як вбачається із цієї постанови нотаріуса, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стала належність цього будинковолодіння до майна колгоспного двору, який відсутній як форма права власності та відсутність правовстановлюючих документів на таке майно.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст.1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті.

Крім того, ч.1 ст.392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на підставі вищевказаного, враховуючи, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіла усе належне їй майно, крім земельних ділянок згідно державних актів на право приватної власності на землю НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 , ОСОБА_1 і саме ОСОБА_2 вважається такою, що згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 і будинок АДРЕСА_1 відноситься до майна колишнього колгоспного двору, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.392 ЦК України, суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на будинковолодіння за вказаною адресою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 13, 76-82, 89, 200, 206, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на будинковолодіння, до якого належить: житловий будинок (А) загальною площею 51,7 м.кв., житловою площею 41,5 м.кв.; літню кухню (Б) площею 12,2 м.кв., сарай (В) площею 24,8 м.кв. та сарай (Г) площею 36,3 м.кв., що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_8 , дані паспорта - серія НОМЕР_9 , виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 26.12.1995 року.

Відповідач - Зборівська міська рада Зборівського району Тернопільської області; місцезнаходження: 47201, вул. Б.Хмельницького, 13, м. Зборів, Зборівський район, Тернопільська область; код ЄДРПОУ - 04058410.

Суддя О.Б.Гриновець