Справа № 303/1548/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.

суддів - Куштана Б.П.,Собослоя Г.Г.

з участю секретаря: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, ухваленого 02 травня 2018 року суддею Монич В.О. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (змінено найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (змінено найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" надалі Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що згідно заяви №б/н від 13.08.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 9300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язався його повернути і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України.

У зв`язку з неналежним виконання умов договору станом на 31.12.2017 року у відповідача наявна заборгованість на загальну суму в розмірі 116 990 грн. 00 коп., з яких : заборгованість за кредитом 9 086 грн. 78 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом 107 903 грн. 22 коп., яку просить стягнути відповідача.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 травня 2018 року заявлений позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що ним було укладено договір кредиту, судом не врахував вимоги ст. 551 ЦК України і не зменшив пеню, яка значно перевищує розмір заборгованості по кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу Банк просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами укладено договір, за яким відповідач отримав кредит, однак свої зобов`язання з відповідач належним чином не виконує та наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитом.

З такими висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Встановлено, що між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір №б/н від 13.08.2010 року шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок за яким він отримав кредитну картку терміном дії до 02/16р.

В заяві, яка ним підписана, відповідач ОСОБА_1 вказав, що він згідним з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг; він ознайомився та згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідач ОСОБА_1 також був ознайомленим про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», що стверджується відповідною довідкою, яка ним особисто підписана (а.с.18).

Крім того, випискою з банківського рахунку стверджується кредитний ліміт, який встановлений відповідачу та рух коштів по кредитній карточці відповідача та користування відповідачем кредитними коштами. (а.с.92-111).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту укладення договору між сторонами та отримання відповідачем кредиту. Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними і повністю спростовуються вищевказаними матеріалами справи.

Матеріалами справи доведено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, а тому за ним утворилась заборгованість.

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.12.2017 року у відповідача наявна заборгованість на загальну суму в розмірі 116 990 грн. 00 коп., з яких : заборгованість за кредитом 9 086 грн. 78 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом 107 903 грн. 22 коп.

Апеляційний суд погоджується із розміром заборгованості за кредитом в сумі 9 086 грн. 78 коп., оскільки такий відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, з нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 107 903 грн. 22 коп. повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, яка надана на строк до 02/16р. включно (а.с.91).

Відтак, у межах строку кредитування до лютого 2016 року включно відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Починаючи з березня 2016 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12.

За таких обставин, банк не вправі нараховувати відсотки після спливу строку кредитного договору, тобто починаючи з березня 2016 року.

Як слідує з розгорнутого розрахунку заборгованості, банком нараховані відсотки станом на 31.12.2017, тобто і після березня 2016 року, що є неправомірним.

Згідно розрахунку заборгованості станом на дату закінчення кредитного договору за відповідачем наявна заборгованість: 9086,78 грн. - заборгованість за кредитом, 22694,12 грн. - по процентах за користування кредитом.

В цій частині позов банку є обґрунтований, в решті заявлені вимоги не підлягають до задоволення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляції, що суд не врахував вимоги ст. 551 ЦК України і не зменшив пеню, яка значно перевищує розмір заборгованості по кредиту, оскільки вимоги про стягнення пені банком до відповідача взагалі не заявлялись і вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає зміні.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З врахуванням наведеного з відповідача на користь банку слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2018 року змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (змінено найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (змінено найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.08.2010 року в розмірі 31 780,90 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9086,78 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 22694,12 грн. та судові витрати в розмірі 704,80 грн. В решті вимог відмовити.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду

Повний текст судового рішення складено 03 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: