Справа № 464/1961/17 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/473/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача - Константінової Л.Д.,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу №215 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14 грудня 2017 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу №215 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року Житлово-будівельний кооператив №215 (далі-ЖБК №215) звернувся до суду з позовом (а.с.4 т.1), уточненим заявами про збільшення розміру позовних вимог (а.с.60,111,116 т.1), в якому просив стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2014 року по 01.07.2017 року з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в розмірі 58088 грн. 64 коп., з яких: заборгованість за послуги з утримання будинку та комунальні послуги (опалення) - 28413 грн. 52 коп., заборгованість по оплаті додаткових витрат з утримання будинку (ремонт сходової клітки, ремонт даху, вивіз будівельного сміття) - 1434 грн., інфляційні втрати - 25863 грн. 35 коп., три проценти річних - 2377 грн. 77 коп

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , який належить та обслуговується ЖБК №215.

З моменту купівлі квартири 19.03.2012 року до 01.12.2013 року відповідачі оплачували надані ЖБК №215 житлово-комунальні послуги, однак, в подальшому припинили оплату цих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відповідачі в добровільному порядку не бажають погашати.

Позивач зазначає, що звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за вказані вище житлово-комунальні послуги, однак, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13.10.2016 року виданий судовий наказ від 15.06.2016 року за заявою боржника ОСОБА_1 було скасовано.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14.12.2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ЖБК №215, просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог.

Вважає, що ним надано обґрунтовані розрахунки заборгованості відповідачів по оплаті за житлово-комунальні послуги, а відсутність укладеного між ними договору не звільняє відповідачів від оплати за надані ЖБК №215 послуги.

Апелянт звертає увагу, що відповідно до Статуту, ЖБК є неприбутковою організацією і не має у своєму розпорядженні коштів на оплату комунальних послуг, крім тих, які відповідно до закону повинні сплачувати власники квартир (нежитлових приміщень) як кінцеві споживачі, оскільки ЖБК отримує послуги від виконавців на підставі колективних договорів, укладених, зокрема, з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на постачання теплової енергії, з ТОВ «ДВ-ЕКОСВІТ» на вивіз ТПВ, на технічне обслуговування ліфта та інше, оплата за які здійснюється ЖБК відповідно до отриманих рахунків за затвердженими тарифами на кожну з цих послуг, шляхом розподілу сум, які підлягають сплаті ЖБК, між усіма власниками квартир (нежитлових приміщень) пропорційно до площі квартир (приміщень), а індивідуальні договори власниками/орендарями приватних квартир будинку укладаються лише з ПАТ «Львівгаз» та ЛКП «Львівводоканал».

Зазначає, що ЖБК створювався з метою забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей, а також подальшої експлуатації будинку та управління будинком.

Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Львівської області від 24.01.2018 року для розгляду даної цивільної справи (провадження №22-ц/783/216/18) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Шандри М.М., суддів: Струс Л.Б., Левика Я.А.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

17.10.2018 року цивільна справа №464/1961/17 одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 17.10.2018 року, для розгляду даної цивільної справи (провадження №22-ц/811/473/18) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення протилежної сторони, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2012 року (а.с.7,74 т.1).

Вказаний будинок належить ЖБК № 215 та ним обслуговується, шляхом укладення договорів про надання послуг між ним, як споживачем та/або замовником, та суб`єктами господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг - виконавцями послуг.

Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості за послуги з утримання будинку та комунальні послуги (опалення) по квартирі відповідачів (а.с.8, 60,112,116 т.1), заборгованість за вказаний вид послуг за період з 01.03.2014 року по 01.07.2017 року становить 28413 грн. 52 коп.

Додаткові витрати по утриманню будинку, які не входять до складових частин послуги з утримання будинку, зокрема, витрати, понесені на ремонт сходової клітки, ремонт даху, вивіз будівельного сміття, згідно кошторису та актів виконаних робіт, для квартири відповідачів за вказаний період становлять 1434 грн. (а.с. 13-18, 113-115 т.1)

Загальний розмір заборгованості становить 29847 грн. 52 коп., інфляційні втрати - 25863 грн. 35 коп., три проценти річних - 2377 грн. 77 коп. (а.с.12,61,112,117 т.1), а всього - 58088 грн. 64 коп.

Складовими частинами послуги з утримання будинку та прибудинкової території, є, зокрема: прибирання прибудинкової території, прибирання під`їзду та сходової клітки, вивіз ТПВ, технічне обслуговування ліфта та диспечерських систем, освітлення ліфта та місць загального користування, інформаційне обслуговування та технічне обслуговування будинку (а.с.79, 108 т.1).

На підтвердження надання вказаного виду послуг, позивачем надано договори, укладені між ЖБК №215 та суб`єктами господарювання (виконавцями робіт (послуг)), зокрема, з ВАТ «Львівобленерго» про постачання електричної енергії, з ТОВ «ДВ-ЕКОСВІТ» про вивезення ТПВ, з ТОВ «Ліфт-Еко» про технічне обслуговування та ремонт ліфтів і диспечерських систем (а.с.13-17 т.2).

Постачання теплової енергії здійснюється на підстві договору, укладеного 20.08.2002 року між ЖБК №215 (споживачем) та ЛМКП «Львівтеплоенерго» (постачальником) (а.с.205 т.1, а.с.58-61 т.2).

Згідно з інформацією у листі ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 29.12.2017 року (а.с.205 т.1), інших договорів, в тому числі на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , немає, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору на постачання теплової енергії з названим підприємством не укладали

Нарахування оплати за опалення у спірний період проводилось на підставі рахунків ЛМКП «Львівтеплоенерго», які надходили безпосередньо до ЖБК №215 на весь будинок згідно показів загальнобудинкового теплового лічильника та затверджених тарифів, пропорційно до опалювальної площі квартири.

Сторона відповідача визнала ту обставину, що до 01.12.2013 року відповідачі дійсно оплачували ЖБК №215 за наданні послуги з утримання будинку та за опалення згідно з квитанціями, однак, в подальшому, жодної оплати від них не надходило, оскільки вони вважають необгрунтованими розрахунки ЖБК по вказаних послугах.

15.06.2016 року Сихівським районним судом м.Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 у користь ЖБК №215 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, покриття витрат кооперативу на експлуатацію і капітальний ремонт будинку та комунальні послуги за період з 01.12.2013 року по 31.05.2016 року в розмірі 16164 грн. 65 коп. та 689 грн. судового збору, який ухвалою цього суду від 13.10.2016 року скасований за заявою боржника (а.с.5 т.1).

У відповідності до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють правовідносини щодо надання вказаних видів житлово-комунальних послуг, є, зокрема, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45).

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг оплатити надану послугу закріплений у п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідачів від обов`язку оплатити за надані їм послуги, оскільки такий обов`язок у них виникає в силу закону.

У відповідності до ч.1 ст.20 Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.20 Закону, споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Частиною другою статті 21 цього Закону передбачено обов`язок виконавця послуг, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а також розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачі свого обов`язку по оплаті наданих ЖБК №215 і вказаних вище послуг у спірний період не виконували і в обгрунтування своїх заперечень на позов не надали суду жодного доказу про укладення між ними та виконавцями послуг індивідуальних договорів на постачання теплової енергії та на виконання робіт, які входять до складу послуги з утримання буднку, натомість, позивач надав достатньо письмових доказів на підтвердження своїх вимог, розрахунку заборгованості та документального підтвердження понесення додаткових витрат по виконанню робіт, пов`язаних з утриманням будинку, які не входять до складу послуги з утримання будинку.

Доводи сторони відповідача про те, що з 23.11.2015 року квартира відповідачів зареєстрована як нежитлове приміщення, не має правового значення для вирішення даного спору по суті, оскільки це не звільняє відповідачів, як власників, від участі у спільних із іншими власниками квартир (приміщень) витратах на утримання будинку.

Крім того, відповідачі не надали суду жодного доказу, який би підтверджував здійснення ними оплати за вказані послуги безпосередньо їх виконавцям (постачальникам) на підставі індивідуальних договорів, укладених між ними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, не давши належної правової оцінки доводам та доказам позивача та не застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення позову ЖБК №215 в повному обсязі та стягнення з відповідачів вказаної вище заборгованості за надані позивачем послуги з утримання будинку, опалення та на покриття додаткових витрат по ремонту будинку за період з 01.03.2014 року по 01.07.2017 року з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в розмірі 58088 грн. 64 коп. і, відповідно, судових витрат у розмірі 4000 грн., понесених позивачем на оплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (а.с.1-3, 176 т.1), у рівних частках з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу №215 задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14 грудня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Житлово-будівельного кооперативу №215 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у користь Житлово-будівельного кооперативу №215 (м.Львів, пр.Червоної Калини, 88/20, ) заборгованість за надані послуги за період з 01.03.2014 року по 01.07.2017 року в розмірі 58088 гривень 64 копійок у рівних частках - по 29044 гривень 32 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у користь Житлово-будівельного кооперативу №215 (м.Львів, пр.Червоної Калини, 88/20, ) судові витрати в розмірі 4000 гривень у рівних частках - по 2000 гривень з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 31 травня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.