Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 750/8098/18

провадження № 61-7638 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2018 року у складі Требух Н. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2019 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Висоцької Н. В., Мамонової О. Є.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» (далі - ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія»), в якому просив поновити його на посаді заступника директора ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» з 20 квітня 2018 року, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 20 квітня 2018 року по дату ухвалення судового рішення.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його представника - Олійника С. А. - про відкладення розгляду справи відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач, повторно не з`явившись у судове засідання та надавши клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням його представника у відпустці за межами міста, належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин не надав. ОСОБА_1 , який самостійно може приймати участь у судовому засіданні, не надано доказів поважності причин його повторної неявки до суду, враховуючи те, що неможливість участі у судовому засіданні представника не позбавляє його можливості брати особисту участь у розгляді справи. Крім того, перевищено встановлений статтею 275 ЦПК Українипроцесуальний строк, наданий для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, 08 серпня 2018 року відкрито провадження у справі.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, судове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заяви позивача та його представника, які двічі не з`явились до суду, про неможливість їх явки у судове засідання й відкладення розгляду справи належними доказами щодо поважності причин неявки не підтверджені. Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, зазначивши, що учасники справи повинні добросовісно виконувати свої процесуальні права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що він не є фахівцем у галузі права і самостійно захистити свої права можливості не мав, а його представник з об`єктивних підстав не мав можливості прийняти участь у судовому засіданні, унаслідок чого передчасним є висновок суду першої інстанції про залишення його позову без розгляду. Судами порушено положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині доступу до правосуддя.

Доводи особи, яка подала відзив

У травні 2019 року ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія»подало відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди дійшли правильного висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, так як останній зі своїм представником двічі не з`явились до суду та надавши клопотання про відкладення судового засідання, належними доказами не підтвердили обставин щодо поважності причин неявки.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 750/8098/18 з Деснянського районного суду м. Чернігова.

У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частинах першій, другій та четвертій статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Ураховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи і вказуючи у своїй заяві про бажання особистої участі при розгляді справи, у судові засідання, які відбувались 20 листопада 2018 року та 22 грудня 2018 року, не з`явився та не повідомив про поважність причин саме своєї неявки. Доводи позивача щодо поважності причин неявки у судове засідання його представника вищевказане не спростовують.

Суди дійшли вірного висновку про те, що неможливість представника позивача взяти участь у судовому засіданні не позбавляє останнього можливості брати участь у судовому процесі особисто, а згідно з вимогами частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, відсутні докази існування об`єктивних обставин, які перешкоджали ОСОБА_1 укласти угоду на представництво інтересів у суді з іншим адвокатом, враховуючи тривалий розгляд справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, так як заяви позивача та його представника, які двічі поспіль не з`явились до суду, про неможливість їх явки у судове засідання й відкладення розгляду справи, належними та допустимими доказами щодо поважності причин їх неявки непідтверджені.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не є фахівцем у галузі права і самостійно захистити свої права можливості не мав, не свідчать про незаконність судових рішень, оскільки не звільняють останнього від виконання своїх процесуальних обов`язків, у тому числі щодо явки у судове засідання.

Посилання касаційної скарги на порушення судами положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині доступу до правосуддя, не заслуговують на увагу, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Разом з тим особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк