Справа № 158/217/19
Провадження № 2/161/1524/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 .

Позов мотивує тим, що в шлюбі з відповідачем у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні стосунки не склалися, а тому шлюб в червні 2016 року було розірвано. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати разом з нею у місті Ківерці. Зазначає, що вихованням та утриманням дитини займається лише вона. Відповідач зовсім не не цікавиться життям сина, не займається вихованням та не надає матеріальної допомоги у його утриманні. У зв`язку з наведеним просить суд позов задовольнити повністю.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні 06.05.2019 позов підтримали, з підстав викладених у ньому. Пояснили, що відповідач жодним чином не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, що свідчить про його батьківську байдужість, проти винесення заочного рішення не заперечили. В подальшому подали заяву про розгляд справи у їхній відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред`явлений позов відповідач не подавав.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Луцької міської ради в судовому засіданні 06.05.2019 вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити. Покликався на те, що службою уставлено факт самоусунення з 2016 року відповідача від утримання та виховання сина. Всі обов`язки по вихованню та утриманню дитини перебрала на себе мама. Є висновок служби у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. В подальшому представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази в справі, враховуючи вжиті судом заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 11).

Матеріалами справи доводиться та обставина, що ОСОБА_5 03 грудня 2016 року змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.50).

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , позивачем у справі, по АДРЕСА_1 .

В той час, матеріалами справи стверджується, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначала, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Положеннями ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина 4 ст. 155 СК України).

Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, з розрахунку суми заборгованості по сплаті ОСОБА_2 аліментів вбачається, що станом на червень 2019 року існує заборгованість зі сплати аліментів на неповнолітню дитину боржника, яка становить - 27499,94 гривні (а.с.16).

Наданою Ківерційським ДНЗ ясла-садок №1 інформацією від 08.04.2019 року доводиться також та обставина, що ОСОБА_3 є вихованцем вказаного закладу. За період його перебування батько, ОСОБА_2 , не приводив дитину в ДНЗ, не цікавився умовами життя дитини, не відвідував свята та батьківські збори. Вихованням сина займається мама (а.с. 51).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , матір позивача, пояснила, що її колишній зять ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 не бачив ні разу, ніхто будь-яких перешкод у цьому йому не чинив.

Висновком служби у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області № 13/02-18 від 29.03.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_3 , проживаючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , однак через місяць після народження дитини, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.06.2016 року, шлюб між ними було розірвано, оскільки ОСОБА_2 вчинив щодо ОСОБА_1 протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення. З цього моменту ОСОБА_2 не цікавився життям та здоров`ям сина, не намагався його побачити, матеріальної допомоги на придбання дитячого одягу, взуття, харчування не надав і не надає (а.с. 17).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В судовому засіданні встановлено, що жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, зокрема відповідач: з моменту народження сина не піклується про його фізичний і духовний розвиток; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання сина та самоусунення від виконання батьківських обов`язків.

При цьому, суд враховує й ту обставину, що місце проживання сина відповідача - ОСОБА_3 , яке відповідає місцю реєстрації його колишньої дружини ОСОБА_1 , після розірвання шлюбу не змінювалося, тобто ОСОБА_2 не був позбавлений можливості вжити усіх необхідних заходів для знаходження контакту з дитиною.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності та давши їм об`єктивну оцінку, суд вважає доведеною винну поведінку відповідача в ухиленні від виконання ним своїх обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України.

Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, на підставі ст.ст.164 ч.1 п.2, 165-167 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий), батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.06.2019.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій