1Справа № 335/5136/19 2-з/335/70/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 , до акціонерко товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора та скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувать матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , до акціонерко товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора та скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

17.05.2019 року ухвалою суду вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків..

04.06.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

06.06.2019 року матеріали цивільного позову було надано суду для розгляду вказаної заяви.

Ляшенко ОСОБА_3 в своїй заяві просить забезпечити позов, в якій посилається на наступне.

28.11.2018 року через державного реєстратора Ільющенкова С.О. виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізької області АТ «Укрсоцбанк» зареєструвало право власності на предмет іпотеки на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

У приватних перемовах з працівниками АТ «Укрсоцбанк» заявили про намір продати предмет іпотеки, а саме вищевказане нежитлове приміщення, якщо заявник не сплатить суму боргу.

Посилаючись на те, що у судовому порядку оспорює рішення державного реєстратора, АТ «Укрсоцбанк» зареєструвало обєкт нерухомості за собою, не вжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, у зв`язку з чим просить суд:

-накласти арешт на нерухоме майно: приміщення АДРЕСА_2 що розташована в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 36,3 кв.м.

-заборонити державним реєстраторам приймати рішення та вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення №27 (двадцять сім АДРЕСА_4 , що розташована в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 36,3 кв.м.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Як вбачається із матеріалів поданого позову, між сторонами виник спір щодо визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора та скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_5 36,3 м2 АДРЕСА_3 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2018 року, в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено, рішення набрало законної сили 06.11.2018 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2019 року в позові публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

З урахуванням зазначеного суд вважає співмірним та пропорційним накладення арешту на вказане нерухоме майно, оскільки воно перейшло у власність банку за договором №189М/06 від 09.10.2016 року. З метою стягнення заборгованості за цим же договором до суду звертався АТ «Укрсоцбанк», в задоволенні вимог якого було відмовлено в зв`язку з пропущенням строку позовної давності. Також АТ «Укрсоцбанк» звертався до суду і з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки за вищевказаним договором на приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . 1, в задоволенні якого також відмовлено в зв`язку з пропущенням строку позовної давності. За таких підстав суд вважає виправдним заходом накладення арешту на це приміщення та заборони проведення реєстраційних дій.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи її обставини, характер правовідносин, предмет та підстави позову, а також з метою ефективного захисту прав позивача в майбутньому, суд приходить до висновку, що невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про необхідність накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні.

Керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 , до акціонерко товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора та скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Накласти арешт на нерухоме майно приміщення №27 (двадцять АДРЕСА_6 , що розташована в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 36,3 кв.м.

Заборонити державним реєстраторам приймати рішення та вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення №27 (двадцять сім), що розташоване в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 36,3 кв.м.

Ухвала набрала законної сили 06.06.2019 року.

Дата видачі ухвали 06.06.2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М. Проценко