Справа № 279/1819/19
Провадження 2/279/1111/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

за участю секретаря Комарової О.В.

розглянувши в м. Коростені цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, посилається на те, що на підставі договору купівлі - продажу приватизованої квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 8139 від 15.11.1999 року, вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

Зазначила, що в 14.01.2004 році вона в квартиру зареєструвала чоловіка своєї доньки - відповідача по справі ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її донька ОСОБА_3 померла. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2016 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради № 333 від 20.07.2016 року її визнано піклувальником над неповнолітнім онуком ОСОБА_4

З дня народження і по 31.10.2016 року онук був зареєстрованим разом з відповідачем, але на даний час онук є зареєстрованим за місцем навчання в м. Києві.

Зазначила, що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням, щоб він добровільно знявся з місця реєстрації, так як вона не може повноцінно реалізувати своє право на користування та розпорядження своїм майном, однак жодного разу ОСОБА_2 відмовлявся. Реєстрація відповідача в домоволодінні, яке їй належить на праві власності, обмежує її в праві розпорядження своєю власністю, оскільки відповідно до чинного законодавства України, вона не може укладати правочини щодо цього нерухомого майна. Крім цього, відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, часто порушує громадський порядок ( крики, бійки, шумні компанії з розпиттям спиртних напоїв, тощо), на що їй постійно скаржаться сусіди, має заборгованість по оплаті житлово - комунальних послуг, які вона вимушена сплачувати. Тому просила визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не надав відзиву на вказаний позов.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується копією договору купівлі - продажу приватизованої квартири від 15.11.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Добролежою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 8139 (а.с.3 ).

В даній квартирі були зареєстровані донька - ОСОБА_3 , онук - ОСОБА_4 та зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 зять ( довідка а.с. 5 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 донька позивачки - ОСОБА_3 померла. ( копія свідоцтва про смерть а.с. 9)

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2016 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 12-13)

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради від 20.07.2016 року № 333 ОСОБА_1 визнана піклувальником ОСОБА_4 ( а.с. 14)

Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.317,319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ч. 1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За правилами ч. 1ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Судом встановлено, що відповідач - є колишнім членом сім`ї зятем, який за згодою позивача був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 .

Отже право відповідача на користування спірною квартирою виникло за згодою ОСОБА_1 .

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок. Права членів сім`ї власника будинку (квартири) на об`єкт власності є похідними від прав самого власника.

Як встановлено судом, позивач набула право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі - продажу приватизованої квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 8139 від 15.11.1999 року, а відповідач був зареєстрований у цю квартиру в 1999 році донькою власника, за її згодою. Донька власника померла, тому на даний час відповідач не є членом сім`ї позивача. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач також розпорядився на власний розсуд.

Згідно зі ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Відповідно до частини 1статтею 141ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду з цим позовом витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 141, 247,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 16,317,319, 321, 383, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Коваленко В.П.