Справа № 727/2054/19
Провадження № 2/727/700/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
Головуючого судді Слободян Г.М.
за участю секретаря судових засідань Ільчука М.В.
- позивача ОСОБА_1 та в його інтересах представника, адвоката Єфтемій С.
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача Групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне та матеріальне стягнення, мотивуючи позовні вимоги тим, що він з 05.03.2003 року працює в Групі по транспортно - господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради на посаді заступника керівника групи з питань охорони адмінприміщень. З 17.01.2012 року наказом про призначення №10-к від 17.01.2012 року в порядку переведення його призначено на посаду заступника керівника групи з питань охорони адмінприміщень та охорони праці Групи по ТГО міськрайрад. Відповідно до п.3 рішення звітно-виборних профспілкових зборів первинної профспілкової організації Групи по ТГО міськрайрад від 27.03.2015 року його було обрано головою профспілкового комітету цієї первинної профспілкової організації. За весь час трудових відносин з відповідачем, він завжди відповідально та сумлінно ставився до своїх обов`язків, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Наказом Групи по ТГО міськрайрад №239-к від 22.11.2018 року «Про дисциплінарне та матеріальне стягнення» на підставі п.4 Положення про Групу по ТГО міськрайради, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради №234 від 28.07.2018 року, частини 3 п.3.4 Положення про матеріальне стимулювання працівників групи по ТГО міськрайрад, статей 147-149, 151 КЗпП України, застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено його премії 100%. Підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани у наказі №239-к від 22.11.2018 року зазначено неналежне виконання ним посадових обов`язків, в частині здійснення контролю за виконанням пунктів 2.1, 2.4 посадової інструкції. Підставою для прийняття наказу №239-к від 22.11.2018 року вказана його пояснююча від 12.11.2018 року. Вважає, що даний наказ про дисциплінарне та матеріальне стягнення є необгрунтованим, незаконним, оскільки п.2.1 цієї Посадової інструкції на заступника керівника групи по ТГО міськрайрад покладено персональну відповідальність за організацію та надійну охорону приміщень і майна вартівниками в зазначених в цьому пункті адмінприміщеннях, зокрема адмінприміщеннях міської ради, а пунктом 2.4 Посадової інструкції - покладено контроль дотримання вартівниками графіків, своєчасність виходу на роботу, їх роботу в нічні години доби, спроможність до виконання покладених обов`язків (стан здоров`я, зовнішній вигляд, наявність посвідчення, спеціальних та технічних засобів).
Вказує, що у наказі №239-к від 22.11.2018 року не наведені конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього пунктами 2.1 та 2.4 Посадової інструкції вищевикладених трудових обов`язків, у зв`язку з чим не вбачається за що саме його притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Зі змісту пояснень від 12.11.2018 року, які стали єдиною фактичною підставою для прийняття наказу №239-к від 22.11.2018 року вбачається, що він не повідомив свого керівника про отриману ним від вартівника (охоронця) міської ради інформацію про виявлені ним 10.11.2018 року в результаті ранкового обходу розкидані невстановленими особами квіти біля міської ради та вжиті ним заходи. Повідомлення керівника чи надання йому доповіді про будь-які інциденти, що сталися на прилеглій до будівлі міської ради території, не відноситься до кола його функціональних обов`язків визначених Посадовою інструкцією, в т.ч. і пунктами 2.1 та 2.4 за невиконання яких його притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Крім того, пунктом 2.1 Посадової інструкції на нього покладено персональну відповідальність за організацію та надійну охорону приміщень і майна вартівниками в адмінприміщені міської ради, а не на прилеглій до будівлі міської ради території. Вважає, що ним не було допущено невиконання або неналежного виконання покладених на нього пунктами 2.1 та 2.4 Посадової інструкції трудових обов`язків, в наказі №239-к від 22.11.2018 року, його безпідставно притягнено до дисциплінарної відповідальності за відсутності факту вчинення дисциплінарного проступку. Оскільки ним трудова дисципліна не порушувалася та його безпідставно притягнено до дисциплінарної відповідальності, то позбавлення премії 100% з цих підстав є також неправомірним. Просить визнати незаконним та скасувати наказ Групи по транспортному господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради №239-к від 22.11.2018 про дисциплінарне та матеріальне стягнення, яким йому оголошено догану та позбавлено премії 100% за неналежне виконання посадових обов`язків, в частині не здійснення контролю за виконанням пунктів 2.1, 2.4 посадової інструкції; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.
Відповідно до ст.19 ч.4 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.02.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач - Група по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради подали у встановлений судом строк відзив на позовну заяву, відповідно до якого, позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, просили позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 О ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що рішення про нарахування, зменшення або позбавлення премії є особистою прерогативою керівника, яке він виносить одноособово враховуючи роботу конкретного працівника та його вклад, тому керівником правомірно прийнято рішення про позбавлення премії позивача та таке рішення не є погіршенням умов оплати праці, просить у задоволенні позову відмовити.
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом належними доказами по справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 , з 05.03.2003 працює в Групі по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад на посаді заступника керівника групи з питань охорони адмінприміщень, згідно наказу №47-к від 05.03.2003 року про прийняття на роботу (а.с.8).
Наказом №10-к від 17.01.2012 року позивача ОСОБА_1 призначено в порядку переведення на посаду заступника керівника групи з питань охорони адмінприміщень та охорони праці Групи по ТГО міськрайрад (а.с.9).
У відповідності до п.3 рішення звітно-виборних профспілкових зборів первинної профспілкової організації Групи по ТГО міськрайрад від 27.03.2015 року позивача ОСОБА_1 було обрано головою профспілкового комітету цієї первинної профспілкової організації (а.с.10).
Наказом Групи по ТГО міськрайрад №239-к від 22.11.2018 року «Про дисциплінарне та матеріальне стягнення» на підставі п.4 Положення про Групу по ТГО міськрайради, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради №234 від 28.07.2018 року, частини 3 п.3.4 Положення про матеріальне стимулювання працівників групи по ТГО міськрайрад, статей 147-149, 151 КЗпП України, застосовано до позивача ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено його премії 100 %, підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани у наказі №239-к від 22.11.2018 року зазначено неналежне виконання ним посадових обов`язків, в частині здійснення контролю за виконанням пунктів 2.1, 2.4 посадової інструкції. (а.с.11).
Керівником групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад призначено розпорядженням Чернівецького міського голови №1574-к від 01.12.2016 року ОСОБА_5 , згідно трудового контракту (а.с.50-51). У відповідності до пояснюючої вартівника (охоронця) ОСОБА_6 від 11.11.2012 року, він чергував на посту в міській раді. Ввечері о 23.00 год він обійшов територію та подивився чи закриті всі вікна, а потім зайшов в приміщення, щоб подивитися монітор. Десь о 06.00 год. ранку почув дзвінок в двері, відкрив та жінка повідомила що розкидані вазоні квіти. Він подивився, і побачив що дійсно багато було розкиданих та побитих горщиків з квітами. Він подзвонив заступнику керівника групи ОСОБА_1 , щоб дізнатися чи викликати поліцію. В 06.20 год. він викликав поліцію, які приїхали десь через 10 хвилин, відібрали пояснення, після чого він почав прибирати територію самотужки, а потім допоміг Микола Іванович. Камери, які були направлені на квіти не працювали, звуків, криків серед ночі він не чув (а.с.40). Згідно пояснюючої від 12.11.2018 року, що стала підставою для прийняття наказу №239-к від 22.11.2018 року, позивач перебував вдома, коли йому близько 06.00 год. ранку зателефонував охоронець (вартівник) міської ради ОСОБА_6 і повідомив, що біля міської ради невідомі розкидали квіти. Коли це сталося він не знає, помітив в той час коли вийшов на вулицю зробити обхід. Позивачем було дано вказівку охоронцю (вартівнику) ОСОБА_6 викликати поліцію. Про даний факт події позивачем не було повідомлено свого керівника, оскільки не оцінив справжній масштаб ситуації; вважає себе винним (а.с.12). З інструкції вартівника групи по транспортному господарському обслуговуванню міськрайрад затвердженої керівником групи ОСОБА_7 13.01.2017 року, вартівник зобов`язаний здійснювати охорону та контролювати перепускний режим на об`єкт, що йому доручено під охорону. Під час чергування на посту вартівник зобов`язаний: забезпечити охорону об`єкту, пропускний режим, підтримання громадського порядку у вестибулі та інформування відвідувачів щодо часу роботи та розміщення працівників; періодично проводити огляд прилеглої території; не залишати пост без дозволу курівника групи або його заступника; в вечірні та нічні години доби (з 20.00 год до 06.00 год. вхідні двері охороняємого об`єкту мають бути зачиненими. У разі скоєння нападу на об`єкт, вартівник зобов`язаний викликати наряд міліції (поліції), повідомити про дану подію чергового приймальні міської ради або управління надзвичайних ситуацій та заступника керівника групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад з питань охорони адмінприміщень (а.с.76-82). Рішенням 10 сесії міської ради VI №234 від 28.07.2011 року затверджено Положення про Групі по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад (а.с.16-17). Положенням про Групі по транспортно- господарському обслуговуванню міськрайрад, затвердженим рішенням 10 сесії міської ради VI №234 від 28.07.2011 року встановлено п.2.1 Основні завдання: це утримання, експлуатація, охорона і санітарне обслуговування адмінбудинків міської, районних у місті рад, організація капітального і поточного ремонтів службових, господарських і підсобних приміщень, збереження майна і інвентарю міської ради, забезпечення пожежної безпеки, безперебійної роботи систем водопостачання, опалення, енергопостачання в адмінприміщеннях міської ради та інше. Пунктом 4 визначено, що керівник групою здійснює начальник господарського управління міської ради, на якого покладені дані функціональні обов`язки. У відповідності до п.5 керівник групи несе персональні відповідальність за: виконання покладених на групу завдань і здійснення нею своїх функціональних обов`язків відповідно до Положення (а.с.13-15).
Витягом із рішення №765 від 28.02.2013 року, внесено зміни і доповнення до рішень міської ради VI №234 від 28.07.2011 року та №690 від 27.12.2012 року щодо Положень та структури виконавчих органів міської ради (а.с.18).
Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад встановлено п.6, що порушення трудової дисципліни, тобто невиконання чи неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків тягне за собою застосування стягнень передбачених законодавством. За порушення трудової дисципліни адміністрація групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад застосовує наступні дисциплінарні стягнення: догана (що тягне за собою часткове або повне позбавлення премії за певний період); - звільнення. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну виробництву внаслідок порушення накладених на нього трудових обов`язків згідно п.6.9. У випадку повної матеріальної відповідальності (коли з працівником укладено договір про повну матеріальну відповідальність) працівники несуть матеріальну відповідальність в повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини департаментам, управлінням міської ради (п.6.10). Договір про повну матеріальну відповідальність укладається з працівниками групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад у випадках, коли д кола ї обов`язків входять роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, використанням, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей (п.6.12) (а.с.19-21, 104-108).
У відповідності до посадової інструкції, основними завданнями та функціями заступника керівника групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад з питань охорони адмінприміщень та охорони праці, несе персональну відповідальність за організацію та надійну охорону приміщень і майна вартівниками в адмінприміщеннях; охорону майна на ввірених об`єктах, громадську та протипожежну безпеку на них, забезпечує в тісній взаємодії з правоохоронними органами та органами державного пожежного нагляду. Є матеріально-відповідальною особою. Несе відповідальність за стан громадської та протипожежної безпеки та охороняємих об`єктах міськрайради, охорону та збереження ввіреного майна, використання та збереження майна вартівників, що надано їм в користування (а.с.22-23). Згідно Положення про матеріальне стимулювання працівників групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад, погодженого Головою профкому та затвердженого керівником групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад ОСОБА_7 31.03.2017 року, п.3.4 керівник групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад може зменшити або позбавити премію за: порушення встановленого розпорядку дня (більше двох разів в місяць; порушення трудової дисципліни; окремі упущення у виконанні службових обов`язків (а.с.24-25, 109-111). Згідно довідки Чернівецького міського комунального виробничого треста зеленого господарства та протизсувних робіт, пошкоджено 6 лотків на суму 794,88 грн., 25 горщиків на суму 1656,00 грн., загальна вартість пошкодженого майна складає 2450,88 грн. за адресою площа Центральна, 1 Чернівецька міська рада (а.с.85). Тобто, п.2.1 Посадової інструкції заступника керівника групи по ТГО міськрайрад покладено персональну відповідальність за організацію та надійну охорону приміщень і майна вартівниками в зазначених в цьому пункті адмінприміщеннях, зокрема адмінприміщеннях Міської ради, а пунктом 2.4 Посадової інструкції - покладено контроль дотримання вартівниками графіків, своєчасність виходу на роботу, їх роботу в нічні години доби, спроможність до виконання покладених обов`язків (стан здоров`я, зовнішній вигляд, наявність посвідчення, спеціальних та технічних засобів), проте не встановлено Посадовою інструкцією персональної відповідальності як керівника групи по ТГО міськрайрад так і вартівників (охоронців) за шкоду вчинену поза адмінприміщенням Міської ради.
Довідкою №105 від 01.11.2016 року, Чернівецька обласна профспілкова організація працівників державних установ України належить до Професійної спілки працівників державних установ України, яка зареєстрована Міністерством юстиції України 20.01.2000 року, свідоцтво №1312.
Постановою Президії Чернівецької обласної профспілкової організації працівників державних установ №П-19-1 від 04.04.2019 року постановлено не визначати правомірність дисциплінарного стягнення заступнику керівника групи з питань охорони адмінприміщень та охорони праці ОСОБА_1 ., який в пояснювальній записці на ім`я секретаря Чернівецької міської ради від 12.11.2018 року свою провину визнав, оскільки воно було винесено 22.11.2018 року (а.с.115).
З колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад на 2017-2019 роки вбачається, що адміністрація групи визнає профком єдиним повноважним представником трудового колективу у переговорах з питань регулювання трудових стосунків і норм з охорони та оплати праці, з метою забезпечення додаткових гарантій і пільг працівникам, трудовий колектив зобов`язується використовувати всі передбачені законодавством засоби захисту для відстоювання законних прав працівників групи (а.с.122-129).
У відповідності до комплексних заходів щодо досягнення встановлених нормативів безпеки, гігієни праці, підвищення існуючого рівня охорони праці, запобігання випадкам виробничого травматизму, професійних захворювань та аваріям в групі по траснпортно-господарському обслуговуванню місьрайрад проводились навчання заступника керівника групи з питань охорони адмінприміщень та охорони праці в Чернівецькому експертно-технічному центрі Управління «Держгірпромнагляду» в Чернівецькій області з приводу підвищення кваліфікації (а.с.143).
Відповідно до ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Згідно ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку i заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, i попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Згідно ст.139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Відповідно до ст.142 ч.1 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.
Згідно до ст. 147 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути застосоване до працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни.
Правилами внутрішнього трудового розпорядку визначено, що порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього обов`язків тягне за собою застосування мір дисциплінарного або громадського впливу, а також застосування інших мір, які передбачені діючим законодавством.
Як вбачається з вимог законодавства, дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтями 139, 142 КЗпП України, працівники зобов`язані додержувати трудової дисципліни, трудовий розпорядок визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Згідно ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV КЗпП України).
Згідно зі ст. 14-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
Згідно ст. 147 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути застосоване до працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни.
Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Відповідно до ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч. 1 ст. 149 КЗпП України).
Дана норма узгоджується з правовою позицією, викладеною ВСУ в Постанові від 19.10.2016 року № 6-2801 цс 15, згідно якої пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.
Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов`язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.
Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.
В наказі про накладення дисциплінарного стягнення (чи це наказ про звільнення, чи про оголошення працівникові догани) обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Відповідачем по справі не доведено наявності складу дисциплінарного проступку у діях або бездіяльності позивача, зокрема, вини, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням трудових обов`язків і шкідливими наслідками, які спричинило або могло спричинити це порушення. Оскаржуваний наказ не містить, в чому полягає порушення трудової дисципліни позивачем. Отже, на думку суду вказані обставини відображають формальний підхід відповідача до процедури накладання дисциплінарного стягнення, визначеної законом.
Крім того, відповідно до ст. ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Однак, роботодавець застосував покарання у вигляді догани та позбавлення 100% премії без зазначення періоду встановлення позбавлення премії.
Так, відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу інших заохочувальні та компенсаційні виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Статтею 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних та компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Враховуючи викладене, чинним законодавством України надане право підприємствам самостійно визначати умови та розміри преміювання.
Однак, колективним договором між адміністрацією і профспілковим комітетом групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад на 2017-2019 роки визначено що оплата праці здійснюється згідно з Положенням про матеріальне стимулювання працівників групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад, затвердженим керівником групи (а.с.152-159), роботодавцем застосовано покарання у вигляді догани.
У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників.
Посилання відповідача в наказі Групи по ТГО міськрайрад №239-к від 22.11.2018 року «Про дисциплінарне та матеріальне стягнення» на пункти 2.1, 2.4 посадової інструкції, як неналежне виклонання посадових обов`язків, суперечить зазначеним пунктам, оскільки заступник керівника згідно п.2.1 Посадової інструкції несе персональну відповідальність за організацію та надійну охорону приміщень і майна вартівниками в наступних адмінприміщеннях: зокрема міської ради, Департаментів, автобази архівного віддулу, а не поза межами адмінприміщень. Із зазначеного в поясненнях вартівника (охоронця) ОСОБА_6 вбачається, що інцидент стався поза межами адмінприміщення, яке перебуває у віданні позивача та яке перебувало під охороною вартівника ОСОБА_6 , якому позивав надав вказівку викликати працівників поліції, що ним і було зроблено.
Стосовно порушення позивачем п.2.4 Посадової інструкції, відповідно до якої заступник керівника групи контролює дотримання вартівниками графіків, своєчасність виходу на роботу, їх роботу в нічні години доби, спроможність до виконання покладених обов`язків (стан здоров`я, зовнішній вигляд, наявність посвідчення, спеціальних та технічних засобів), то з пояснювальних як позивача так і вартівника (охоронця) ОСОБА_6 вбачається, що останній 10.11.2018 року перебував на робочому місці, але попри це згідно інструкції вартівника групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад розділ 5 п.5.1.1, в вечірні та нічні години доби (з 20.00 год до 06.00 год.) відповідно до функціональних обов`язків, вхідні двері охороняємого об`єкту мають бути зачиненими ( в разі скоєння нападу на об`єкт ( спроб зламати звері, розбиття вікон та інших спроб вартівник зобов`язаний: викликати наряд міліції (поліції), повідомити чергового приймальні міської ради або управління надзвичайних подій та заступника керівника групи, що і було зроблено вартівником, тобто покидати охороняємий об`єкт вартівник не має права, а квіти виставлені перед адмінприміщенням не підпадають під охороняємі об`єкти згідно посадових інструкцій як вартівника (охоронця) так і заступника керівника групи.
Крім того, суд звертає увагу на п.3.6 Посадової інструкції вартівника, де зазначено обов`язок останнього періодично проводити огляд прилеглої території, який суперечить зазначеному у п.3.7, відповідно до якого в будь-якому випадку вартівник не може залишати пост без дозволу керівника групи або його заступника.
Відповідачем по справі не доведено наявності складу дисциплінарного проступку у діях або бездіяльності позивача, зокрема, вини, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням трудових обов`язків і шкідливими наслідками, які спричинило або могло спричинити це порушення у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання незаконним і скасування наказу Групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради № 239-к від 22.11.2018 року про дисциплінарне і матеріальне стягнення, в частині оголошення догани Літвіну П.В., заступнику керівника групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради з питань охорони адмінприміщень та охорони праці та стягненні судових витрат по сплаті судового збору, в розмірі 384, 00 грн. слід задовольнити, оскільки не є порушенням трудової дисципліни невиконання обов`язків, які виходять за межі трудових або виходять за межі трудового договору (ВС/КСЦ №336/3679/17 від 21.03.2018 року), в наказі не наведені конкретні факти допущеного позивачем невиконання або неналежного виконання покладених на нього пунктами 2.1 та 2.4 Посадової інструкції вищевикладених трудових обов`язків. Тлумачення частини 3 статті 149 КЗпП свідчить, що її положення мають поширюватися при застосуванні будь-якого виду дисциплінарного стягнення, тобто як до звільнення, так і до догани.
Такий висновок викладено і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 401/512/16-ц.
Що стосується позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу в частині матеріального стягнення (премії 100%), то преміювання не носить систематичний та сталий характер, а згідно Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої Держкомстатом від 13.01.2004 № 5, премії є не заохоченням, а різновидом додаткової заробітної плати.
Згідно із частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.
Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.
На підприємствах можуть затверджуватися положення про преміювання.
Частина третя статті 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.
Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).
Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.
Такий висновок вбачається з правових позицій ВСУ (постанова Верховного Суду України N 6-2790цс16 від 15.05.2017 р.).
Відповідно до статті 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів дисциплінарного стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Одночасно із застосуванням дисциплінарного стягнення можуть застосовуватися передбачені законодавством заходи впливу, що не є дисциплінарним стягненням, зокрема і позбавлення премії, що передбачена системою оплати праці. Позбавлення премій, передбачених системою оплати праці, провадиться відповідно до положення про преміювання, що діє на підприємстві, в установі, організації, і може провадитися тільки за той розрахунковий період, у якому було допущено порушення трудової дисципліни, що оформлюється наказом керівника з обов`язковим зазначенням конкретних обставин, що стали причиною депреміювання.
Згідно зі статтею 151 КЗпП, протягом строку дисциплінарного стягнення до працівника не застосовуються заходи заохочення.
Статтею 143 КЗпП встановлено, що відповідні заходи заохочення визначаються правилами внутрішнього трудового розпорядку або встановлюються у колективному договорі, іншому локальному нормативному акті роботодавця.
Зазначене не стосується премій, передбачених системою оплати праці, оскільки відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» премія є додатковою заробітною платою і пов`язана з виконанням виробничих завдань і функцій. В даному випадку премія, передбачена системою оплати праці, не є заходом заохочення і повинна виплачуватись працівникові на загальних підставах.
Відтак, в задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу в частині матеріального стягнення (премії 100%) є не обгрунтованим та слід відмовити, оскільки позбавлення премії не є дисциплінарним стягненням та є компетенцією та правом керівника.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином з відповідача Групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради на користь позивача літвіна ОСОБА_8 підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого судового збору, належним чином підтвердженого квитанцією №49 від 21.02.2019 року, в розмірі 384,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.43 Конституції України; ст.ст.94, 97, 139, 142, 147, 148, 149, 150, 233, 252 КЗпП України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 274, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Групи по транспортно-господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради про визнання незаконним, скасування наказу про дисциплінарне та матеріальне стягнення задовольнити частково.
Визнати незаконним і скасувати наказ Групи по транспортно господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради № 239-к від 22.11. 2018 року про дисциплінарне і матеріальне стягнення, в частині оголошення догани ОСОБА_9 Петру Васильовичу, заступнику керівника групи по транспортно господарському обслуговуванню міськрайрад Чернівецької міської ради з питань охорони адміністративних приміщень та охорони праці.
В іншій частині заявлених вимог - відмовити
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення до Чернівецького апеляційного суду через суд першої інстанції, або безпосередньо.

Повний текст судового рішення складено 24.05.2019 року.

Суддя Слободян Г.М.