Справа № 183/3342/18
№ 2/183/534/19
19 лютого 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Сороки О.В.
секретарі Устименко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
08 червня 2019 року ТОВ «Менеджмент інвестицій» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7084,65 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 14 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» та ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 264-15/СК, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 1000 гривень строком до 28 вересня 2015 року зі сплатою процентів 730% річних.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу кошти у розмірі 1000 гривень.
Проте, відповідач умови договору кредиту не виконав, в результаті чого, станом на 24 травня 2018 року виникла заборгованість в сумі 7084,65грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 1000,00 грн.; заборгованості по відсоткам - 300,00 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам - 3600,00 грн.; заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям - 1794,40 грн.; 3% річних від простроченої суми 390,25 грн..
Добровільно заборгованість відповідачем не погашається, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 264-15/СК від 14 вересня 2015 року в сумі 7084,65 грн., а також судові витрати в сумі 1762,00 грн..
20 липня 2018 року ухвалою суду відкрите провадження у справі. Справа знаходилась в провадженні судді Мельник О.М.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 09 листопада 2018 року справа передана для розгляду судді Сорокі О.В.
В судове засідання представник позивача не з`явився надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлений належним чином про місце, дату і час розгляду справи у встановленому законом порядку в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.
Відповідачем не надано відзиву на позов, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 14 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» та ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 264-15/СК, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 1000 гривень строком до 28 вересня 2015 року зі сплатою процентів 730% річних.
Згідно п. 1.1 Договору кредитор на підставі цього договору надає , а позичальник отримує грошові кошти в розмірі, зазначеному в п. 1.2. цього Договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання та платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти кредитору на умовах, передбачених цим договором.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 1000 гривень.
Відповідно до п. 1.2 договору позичальник зобов`язується платити суму процентів за користування позикою в розмірі 2% за кожен день користування позикою, що становить 730% річних), строком до 28 вересня 2015 року.
Відповідно до п. 8.3. Договору у разі порушення строків повернення позичальником строку обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора штраф у розмірі 2% від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожен день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення.
До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за потрібне застосовувати наступні норми права.
Так у відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості.
Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.
Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням.
При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З наданого до суду розрахунку (а.с. 2) вбачається, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 7084,65 грн.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 24 травня 2018 року виникла заборгованість в сумі 7084,65грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 1000,00 грн.; заборгованості по відсоткам - 300,00 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам - 3600,00 грн.; заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям - 1794,40 грн.; 3% річних від простроченої суми 390,25 грн..
Оскільки, відповідач в установлений договором строк не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору кредиту, суд приходить до висновку, що аргументи позивача, наведені в позові обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому - є всі підстави для задоволення позову про стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 1762,00 грн. (а.с.22)
Керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 76-81, 89, 258-259, 263-268, 274, 281, 282 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд в тридцяти денний термін з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.