Справа №760/6486/19
Провадження №2-о/760/175/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання осіб безвісно відсутніми, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 04.03.2019 р. звернувся до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, в якій просить суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 безвісно відсутніми у квартирі АДРЕСА_1 з грудня 2010 р.

Відповідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

При цьому, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Отже, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

У поданій заяві заяві не було зазначено обставини, якими обґрунтовуються вимоги про встановлення юридичного факту, який заявник просить встановити.

Заявнику було роз`яснено, що відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року і місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ст. 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено.

Заявником вищевказаних відомостей, які б надали можливість суду зробити відповідні запити в заяві не було вказано та документально не підтверджено.

Також заявником не було зазначено докази, що квартира АДРЕСА_1 була постійним місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не було зазначено кому на праві власності належить дана квартира.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Заявником в заяві вказано заінтересовану особу - ОСОБА_2 , проте не зазначено який характер її заінтересованості у розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Вивченням матеріалів заяви, встановлено, що дана заява не відповідала вимогам ст.ст. 175, 306 ЦПК України, оскільки заявником в заяві про визнання осіб безвісно відсутніми, не чітко викладені заявлені вимоги та обставини, якими заявник обґрунтовує заявлені вимоги, заявником не визначена мета, яка є суттєвою вимогою для встановлення факту, що має бути правового характеру, тобто тягнути за собою настання певних правових юридичних фактів, з яким закон пов`язує виникнення у самого заявника та/або у третіх осіб прав і обов`язків.

Відповідно до ухвали суду від 11.03.2019 р., заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання осіб безвісно відсутніми - залишено без руху, та надано строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня отримання заявником ухвали, шляхом подачі нової заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз`яснено, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде вважатися неподаною і повернута заявникові.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про залишення заяви без руху від 11.03.2019 р. була отримано особисто заявником ОСОБА_1 20.03.2019 р. , що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Станом на 07.06.2019 р., вимоги суду відповідно до ухвали суду від 11.03.2019 р. заявником не виконані.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що заявник в зазначений строк не виконав вимог, визначених статтями 175, 177, 306 ЦПК України, заяву про визнання осіб безвісно відсутніми, слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись статтями 175-177, 185, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання осіб безвісно відсутніми - визнати неподаною та повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Кушнір С.І.