Справа № 544/63/19
№ пров. 2-з/544/22/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

08 жовтня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі головуючої судді Ощинської Ю.О., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Давидівський дар» про визнання правочину недійсним,

у с т а н о в и в :

У провадженні Пирятинського районного суду Полтавської області перебуває справа № 544/63/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Давидівський дар» про визнання правочину недійсним.

07 жовтня 2019 року до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення заборони на засівання земельної ділянки після збору врожаю 2019 року, яка розташована на території Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області площею 3,7233 га, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 511059, виданого 29.08.2008 Пирятинською районною державною адміністрацією.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову та матеріалами справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати можливість виконання рішення суду та аналізуючи позовну заяву і заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість у застосування такого виду забезпечення позову, та вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, розглядаючи заявлену вимогу, суд вважає, що сумніви позивача щодо утруднення виконання рішення мають об`єктивні підґрунтя. Так, у разі визнання додаткової угоди до договору оренди землі № 103 від 18.02.2008, укладеної між позивачем та представником відповідача, недійсною, позивач не зможе розпоряджатися належним йому майном повною мірою у разі засівання відповідачем земельної ділянки, що призведе до неможливості своєчасного виконання рішення суду.

Крім того, підставою визнання додаткової угоди недійсною є саме заміна відповідачем сторінок такої угоди, а згідно висновку технічної експертизи № 17-3/662 від 11.06.2019 перші аркуші у двох примірниках додаткової угоди від 24.11.2014 до договору оренди землі № 103 від 18.02.2008, змінювалися, що свідчить про можливі неправомірні дії відповідача відносно позивача та необхідність ефективного захисту порушених прав позивача.

Задоволення даної заяви в разі задоволення позову забезпечить фактичне та своєчасне виконання судового рішення та ефективний захист порушених прав позивача.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 151-153, 259, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Давидівський дар» про визнання правочину недійсним задовольнити.

Заборонити засівання земельної ділянки після збору врожаю 2019 року, яка розташована на території Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області площею 3,7233 га, належної ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 511059, виданого 29.08.2008 Пирятинською районною державною адміністрацією.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку її апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя Ю.О. Ощинська