Справа № 760/4559/18
Провадження № 2/760/1957/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 16.02.2018 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 06.09.2003 р. вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві.

Від даного шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2011 р. шлюб між ними було розірвано.

Як зазначає позивач, фактично шлюбні стосунки з відповідачем було припинено з липня 2009 р., ще до народження доньки. З того часу вони з відповідачем проживають окремо, а малолітня донька проживає разом з нею.

Позивач вказує на те, що відповідач не виявляє щодо доньки батьківського піклування, не цікавиться життям доньки, самоусунувся від виховання та утримання дитини, будь-якої участі у її вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться здоров`ям дитини та не відвідує її.

При цьому, спорів стосовно місця проживання дитини між ними не було, відповідач не заперечував з приводу того, що донька буде проживати разом з нею.

У зв`язку з тим, що відповідач ухилявся від участі в утримання їхньої доньки, позивач зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.07.2010 р. було встановлено, що відповідач неналежним чином виконує свої обов`язки по утриманню доньки та ухвалено стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини його доходу щомісячно, починаючи з 29.01.2010 р. і до її повноліття.

Станом на день звернення до суду, дитині вже майже вісім років, але вона не знає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки жодного разу його не бачила. Також, як вказує позивач, в спілкуванні ніколи про нього не питала та не цікавилась батьком.

Позивач посилається на те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню малолітньої доньки, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Зважаючи на викладене та діючи в інтересах дитини, позивач звернулася до суду із заначеним позовом та вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 03.03.2018 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10.04.2019 р., закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідач жодного разу доньку не бачив, не приймає ніякої участі у вихованні дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги, не піклується про фізичний та моральний розвиток дитини, не виявляє бажання в спілкуванні чи побаченнях з дитиною. Перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу, вона не чинила. Відповідач не спілкується з дитиною взагалі та не виявляє такого бажання, не вітає доньку з днем народження та святами. Аліменти на утримання дитини за рішенням суду відповідач не сплачує, що призвело до виникнення заборгованості по аліментам. Крім того, малолітня донька не знає про існування відповідача, оскільки його жодного разу не бачила. При цьому, позивач вказала на те, що вона 5 років проживає разом з іншим чоловіком, дитина вважає його своїм батьком. Тому позивач вважає, що відповідач фактично самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню та утриманню дитини, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

05.04.2019 р. до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, зареєстрована в канцелярії суду за Вхід. №29745, від 18.10.2018 р., посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зленко В.М., зареєстрована в реєстрі за №316, відповідно до якої відповідач, ОСОБА_2 позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, щодо його малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, враховуючи подану заяву відповідача, відповідно до ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та надала суду висновок від 25.09.2018 р. № 109/05/40-8897 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, заслухавши пояснення позивача та врахувавши її доводи, пояснення представника третьої особи, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували у шлюбі, зареєстрованому 06.09.2003 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві.

Від шлюбу мають спільну малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 24.11.2009 р.

Так, згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2011 р., шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №1278 - розірвано.

Позивач посилається на те, що фактично шлюбні стосунки з відповідачем було припинено з липня 2009р., ще до народження доньки. З того часу вони з відповідачем проживають окремо, а малолітня донька проживає разом з нею. Відповідач не виявляє щодо доньки батьківського піклування, не цікавиться життям доньки, самоусунувся від виховання та утримання дитини, будь-якої участі у її вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться здоров`ям дитини та не відвідує її.

При цьому, спорів стосовно місця проживання дитини між ними не було, відповідач не заперечував з приводу того, що донька буде проживати разом з нею. При цьому, відповідач жодного разу дитини не бачив.

Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню малолітньої доньки, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її станом здоров`я, не вітає доньку з днем народження та іншими святами, не приймає ніякої участі в підготовці до самостійного життя, не надає жодної матеріальної допомоги. Тому позивач вважає, що відповідач фактично самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню та утриманню дитини, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що малолітня донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 14.08.2018 р. комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації, за адресою: АДРЕСА_1 , дитині створено належні умови для проживання, повноцінного та всебічного розвитку. ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, утримує та виховує доньку, піклується про стан її здоров`я, навчання та дозвілля.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих Службі у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, вбачається, що з 2009 р. ОСОБА_2 не бачиться з донькою та не спілкується з нею, не приймає участі у її вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров`ям, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, про її харчування, лікування та освіту, не вітає з днем народження та іншими святами.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих Службі у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, останній не заперечує про те, що не спілкується з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не приймає участі у її вихованні, посилаючись на складні життєві обставини, хворобу батьків, скрутне матеріальне становище.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Згідно ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідач повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки з самоного народження доньки, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач жодного разу її не відвідував, не цікавився та не піклувавсяся її фізичним, духовним та культурним розвитком, станом здоров`я, не надає жодної матеріальної допомоги.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.07.2010 р., позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини його доходу щомісячно, починаючи з 29 січня 2010 року і до її повноліття.

Так, як вбачається з довідки - розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №71006, складеної 12.07.2018 р. начальником Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Костенко Л.І., заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.07.2018 р. становить 138943,44 грн., що в сукупності перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до заяви від 18.10.2018 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зленко В.М., зареєстрованої в реєстрі за №316, відповідач, ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.09.2018 р. №109/05/40-8897 про доцільність позбавлення батьківських прав, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 18 від 05.09.2018 р.).

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не спілкується з донькою у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не забезпечує малолітню доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення ОСОБА_2 від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Крім того, згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на відсутність спору між сторонами щодо позбавлення батьківських прав відповідача, враховуючи те, що відповідач відмовляється від своїх батьківських прав стосовно своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить нотаріально посвідчена заява, та свідчить про те, що відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає достатні підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, Пленумом Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ст.ст. 150, 152, 155, 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 24.05.2019 року.

СУДДЯ: Кушнір С.І.