Справа № 592/4902/19
Провадження № 2-ві/592/6/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі головуючого - судді Князєва В.Б., секретар судового засідання - Шипиленко О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Хитрова Б.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми під головуванням судді Хитрова Б.В. на розгляді знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Під час підготовчого судового засідання позивач ОСОБА_1 заявила відвід судді Хитрову Б.В.

Суд під головуванням судді Хитрова Б.В. визнав заяву ОСОБА_1 про відвід судді необґрунтованою.

Перевіривши заяву ОСОБА_1 та дослідивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, - якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ст. 36 ЦПК України передбачає підстави для відводу (самовідводу) судді:

1. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. 2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. 3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. 4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Ст. 37 ЦПК України передбачає перелік обставин недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Дії суду, що пов`язані із розглядом справи, відповідають нормам цивільно-процесуального законодавства та Конституції України.

Здійснення, згідно з законом, процесуальної діяльності судді у ході розгляду будь-якої справи, при відсутності обставин, вказаних у ст. 36 ЦПК України, не можна вважати мотивами неупередженості та необ`єктивності.

Відповідно до п. п. 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями №№ 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 р. та 13.12.1985 р., незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в Конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність і недоторканність суддів гарантують ст. ст. 126 і 129 Конституції, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону. Законом "Про судоустрій і статус суддів" (у новій редакції) визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Зокрема, ст. 6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Офіційне тлумачення положень ст. ст. 126, 129 Основного Закону стосовно незалежності й недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб дано рішенням Конституційного Суду від 01.12.2004 № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Конституційний Суд у рішенні від 11.03.2011 р. № 2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів щодо відповідності Конституції (конституційності) окремих положень Закону "Про Вищу раду юстиції" встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції.

З огляду на це будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, хоч би від кого вони виходили та з якою метою чинилися, є неприпустимими і підлягають правовій оцінки згідно Кримінального закону.

При розгляді даної справи, головуючий - суддя діє відповідно до своїх повноважень при розгляді цивільних справ, що передбачено ст. 214 ЦПК України.

Слід зазначити, що суд розглядає справи на засадах диспозитивності та змагальності, за яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 12, 13 ЦПК України). Оцінку всім доказам суд надає в нарадчій кімнаті при вирішенні спору по суті.

Враховуючи відсутність жодних перелічених у ст. 36 ЦПК України підстав для відведення головуючого судді від участі в розгляді справи, встановлену заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді і відсутність правових підстав для її задоволення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні, оскільки немає об`єктивних підстав вважати, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді Хитрова Б.В.

Керуючись Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, ст. ст. 126, 129 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд, -

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Хитрова Б.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя В.Б. Князєв