Справа № 495/4505/19
№ провадження 2/495/2048/2019
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

03 червня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, тому що її подано з порушенням вимог ст. 175, 177, ЦПК України, а саме:

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують сзвільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем судовий збір не сплачено, доказів, що він звільнений від сплати судового збору суду не надано. До позовної заяви додане клопотання про звільнення від сплати судового збору. В обгрунтування вимог клопотання ОСОБА_1 посилається на те, що він є пенсіонером та коштів, які він отримує вистачає йому лише на сплату комунальних послуг та забезпечення мінімального харчування необхідного для підтримання життєдіяльності. З огляду на викладені обставини, позивач не має матеріальної можливості сплатити судовий збір, у зв`язку із чим просить звільнити його від сплати судового збору.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, передбачено, шо суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплат судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 81,83 ЦПК України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

При розгляді клопотання про звільнення від сплати судового збору суддя не вбачає достатньо підстав для його задоволення, тобто заявником не доведено підстав, достатніх для звільнення від сплати судового збору. Доказів на підтвердження відсутності коштів позивачем до позову не долучено, а саме лише посилання позивача на складне фінансове становище не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, позивач не просить зменшити сплату судового збору, відстрочити або розстрочити, а просить саме звільнити його від сплати судового збору.

З огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку підстав для звільнення позивача від сплати судового збору немає.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 768,40 грн. та не більше 9605 грн.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 768,40 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Із позовної заяві вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру (768,40 грн. ) та дві вимоги немайнового характеру (768,40 грн. х 2).

Таким чином позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 2305,20 грн.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи необхідність усунення зазначених в ухвалі недоліків, суд вважає необхідним залишити позов без руху, надавши позивачу строк для усунення цих недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху та надати строк для усунення вказаних недоліків, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У позовній заяві необхідно усунути наступні недоліки:

- надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- сплатити судовий збір в розмірі 2305,20 грн. ;

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

У відповідності до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду про залишення позову без руху в частині сплати судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя