Провадження №4-с/760/12/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарях Ковальській К.О., Мелешко О.С.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на рішення та дії державного виконавця, заінтересована особа: Головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Лєбедєва Людмила Юріївна, стягувач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва із скаргою на рішення та дії державного виконавця, заінтересована особа: Головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Лєбедєва Людмила Юріївна, стягувач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та з врахуванням заяви про уточнення скарги на рішення та дії державного виконавця просить:

визнати протиправною і скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лєбедєвої Людмили Юріївни від 12 червня 2018 року про опис та арешт майна боржника, ухвалену в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-4686/13 від 18.05.2015;

зобов`язати державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лєбедєву Людмилу Юріївну припинити дії щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , які здійснюються у рамках виконавчого провадження № 53278778 по виконанню виконавчого листа № 2-4686/13 від 18.05.2015 до моменту припинення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Скарга мотивована тим, що 12 червня 2018 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лєбедєвою Людмилою Юріївною, в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-4686/13 від 18.05.2015, проведено опис та арешт квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,3 кв. метра, належної на праві власності ОСОБА_3 (Боржник) про що виконавцем ухвалено відповідну постанову.

19 листопада 2018 року заявником отримано від державного виконавця висновок щодо оцінки квартири АДРЕСА_1 .

Вважає що дії та рішення виконавця є протиправними, порушують права боржника і мають бути негайно припинені.

Вказує, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Зазначає, що станом на день проведення опису і арешту квартири (12.06.2018) і на даний час, у власності скаржника не знаходиться інше нерухоме житлове майно, що підтверджується відомостями із реєстрів речових прав на нерухоме майно і права власності на нерухоме майно.

Зважаючи на зазначене, просить скаргу задовольнити.

27.11.2018 до суду подано заяву про уточнення скарги на рішення та дії державного виконавця.

30.11.2018 на адресу Солом`янського районного суду міста Києва від стягувача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» надійшли письмові пояснення.

В обґрунтування пояснень вказано, що відповідно до інформаційної довідки № 127251660 від 12.06.2018 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності ОСОБА_3 значиться наступне нерухоме майно:

земельна ділянка кадастровий номер :05:088:0040 площею 0,125 га з житловим будинком реєстраційний номер 231 загальною площею 143 кв. м., житловою 48,2 кв. м., за адресою

АДРЕСА_2 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Зазначає, що при проведенні опису та арешту майна боржника Встановлено, що дана квартира здається в оренду ОСОБА_4 про що в постанові від 12.06.2018 зроблено відповідний запис.

Вказує, що зі слів ОСОБА_4 він займає квартиру більше року, а тому можна дійти висновку що зазначена квартира не є єдиним місцем проживання ОСОБА_3 .

У зв`язку із наведеним, просить в задоволенні скарги відмовити.

Представник скаржника у судовому засіданні просив скаргу задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Суд, розглянувши скаргу, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про відмову в задоволені скарги з наступних підстав.

12 червня 2018 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лєбедєвою Людмилою Юріївною, в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-4686/13 від 18.05.2015, проведено опис та арешт квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,3 кв. метра, належної на праві власності ОСОБА_3 (Боржник) про що виконавцем ухвалено відповідну постанову.

Із наданої стягувачем інформаційної довідки № 127251660 від 12.06.2018 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що у власності ОСОБА_3 значиться наступне нерухоме майно:

земельна ділянка кадастровий номер :05:088:0040 площею 0,125 га з житловим будинком реєстраційний номер 231 загальною площею 143 кв. м., житловою 48,2 кв. м., за адресою

АДРЕСА_2 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно п. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» чітко зазначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави згідно ст.4 ЗУ «Про заставу» та /або предметом іпотеки згідно ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як постійне місце проживання позичальника/майнового поручителя, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; та встановленням із обмеження по загальній площі нерухомого житлового майна (заставленого позичальником чи майновим поручителем).

Так, однією із виключних умов дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є відсутність у власності іншого нерухомого житлового майна.

Таким чином, зазначені скаржником твердження про те, що дії головного державного виконавця є неправомірними та вчиненими з порушеннями норм ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не знаходять свого підтвердження.

Крім того, відсутні виключні умови у відповідності до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» а саме, що таке житло використовується як постійне місце проживання позичальника, майнового поручителя, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно.

Таким чином дії головного державного виконавця в частині винесення постанови від 12 червня 2018 року про опис та арешт майна боржника, ухвалену в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-4686/13 від 18.05.2015 є правомірними та не суперечать нормам матеріального права, зокрема ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У пілотному рішенні Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 року, у справі " ОСОБА_5 проти України" (Заява N 40450/04), судом роз`яснено, що право на суд, захищене ст. 6 було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволила, щоб остаточне обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь якій зі сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, рішення «Скордіно проти Італії».

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст.1 Першого протоколу.

Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції, справа «Бурдов проти Росії».

Така ж практика ЄСПЛ у багатьох інших справах як проти України, так і проти інших держав.

Наведенні положення нормативно правових актів та вказаної Конвенції є обов`язковими не тільки для суду, а відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» становлять правову основу діяльності державної виконавчої служби, а тому є обов`язковими для державного виконавця, оскільки відповідно до частини 2 ст. 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому Законом.

Враховуючи вище викладене, наявність не виконаного рішення суду за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 90389 від 18.07.2008 року, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 , дії головного державного виконавця, щодо винесення постанови від 12 червня 2018 року про опис та арешт майна боржника, ухваленої в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-4686/13 від 18.05.2015 є правомірними.

На підставі ст.ст. 447-451 ЦПК України, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволені скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. А. Усатова