ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/941/19 Номер провадження 22-ц/814/1538/19Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І.С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Абрамова П.С., Хіль Л.М.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2019 року, постановлені у складі судді Кіндяка І.С. про відкриття провадження у справі та про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу та оренди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, в якому посилаючись на ухилення відповідачів від виконання своїх зобов`язань за договорами оренди від 4 вересня 2018 року та суборенди від 1 грудня 2018 року нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та договору купівлі-продажу обладнання кафе-бару від 1 грудня 2018 року, просила про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошових коштів в еквіваленті 5700 доларів США, що за курсом гривні до долара США станом на 10 квітня 2018 року складає 152138,70 грн., та грошових коштів у сумі 50000 грн. на відшкодування заборгованості за договором купівлі-продажу обладнання від 1 грудня 2018 року, вартість передоплати за останній місяць оренди у сумі 10000 грн., передоплату за електроенергію у сумі 3184 грн., разом 215322,70 грн., а також 128000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Після подачі позову, 15 квітня 2019 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження та передачі їй на відповідальне зберігання до вирішення спору по суті рухомого майна згідно переліку на загальну суму 241145 грн., яке перебуває за адресою: АДРЕСА_2 . Полтава, проспект АДРЕСА_3 , 8/1 у приміщенні та на літньому майданчику, який належить ОСОБА_2 , а також накладення арешту на нежитлові приміщення, що знаходяться за вказаною адресою та належать ФОП ОСОБА_2 на праві власності загальною вартістю 283260 грн.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу та оренди.

Ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у цивільній справи мотивована тим, що позовна заява подана з додержанням вимог статей 175, 177 ЦПК України, а тому за даними вимогами може бути відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою цього ж суду від 15 квітня 2019 року задоволено частково заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та до прийняття рішення по суті у вказаній вище цивільній справі забезпечено позов шляхом встановлення заборони відповідачам ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 вчиняти будьякі дії з майном, яке перебуває за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні та літньому майданчику, який належить ОСОБА_2 , а саме:

- бойлер 1шт. - 1600,00 грн.;

- барна стойка 1шт. - 14500,00грн;

- барні стільці 4 шт. - 4400,00 грн. ;

- шафа для бару 1 шт. - 5500,00 грн.;

- столи кафе 2 шт. - 10220,00грн.;

- кава-машина 1 шт. 35000,00 грн.;

- кава-машина 1шт.- 19500,00 грн.;

- темпер 2шт. - 800,00 грн.;

- коврик 2шт. - 600,00 грн.;

- молочник 2 шт. - 680,00 грн.;

- бункер під жмих 1 шт. - 1200,00 грн.;

- заглушка 1 шт. 50,00 грн.;

- кавомолка професійна б/в 2 шт. - 11000,00 грн.;

- дивани-кутові 2 шт. - 17500,00 грн.;

- декорація на стіни 8 шт. - 1760,00 грн.;

- квіти живі у вазонах 7 шт. - 2450,00 грн.;

- квіти декоративні у вазонах 6 шт. - 1920,00 грн.;

- підсвітка на вікно 1 шт. - 500,00 грн.;

- пуфіки 2 шт. - 2200,00 грн.;

- меблевий комплект дерев`яний на 4 посадочних місця 2 шт. - 11000,00 грн.;

- меблевий комплект дерев`яний на 6 посадочних місць 2 шт. - 16000,00 грн.;

- освітлення барне 1 шт. - 1700,00 грн.;

- морозильна камера 1 шт. - 1100,00 грн.;

- фільтр на воду 1шт. - 1700,00 грн.;

- дерев`яне обладнання літнього будиночку кафе (стіл, полиці) 1шт.- 4500,00 грн.;

- дерев`яне обладнання вікна для кави на винос (східці, полиці, стіл) 11 200,00 грн.;

- льодогенератор 1шт. - 6856,00 грн.;

- електрочайник 1 шт. - 350,00 грн.;

- стільці баристи 2 шт. - 1900,00 грн.;

- посуд в асортименті 1 шт. - 11400,00 грн.;

- вікно пластикове для кави на винос 1шт. - 8100,00 грн.;

- ноутбук ASUS з програмним забезпеченням 1шт. - 7500,00 грн.;

- штендер 1 шт. - 2300,00 грн.;

- пледи 12 шт. - 3000,00 грн.;

- сміттєвий бак 1 шт. - 450,00 грн.;

- сміттєвий бак 1 шт. - 320,00 грн.,

всього за переліком: 220756,00 грн.,

а також, придбані позивачем за рахунок кредиту ПАТ КБ «ПриватБанк»: гриль двосторонній - 1 шт., блендер БОШ- 1 шт., електродуховка з конвекцією 1 шт., мікрохвильова піч - 1 шт. на загальну суму 20389,00 грн.,

- разом, на загальну суму 241145,00 грн.

Ухвалу направлено відповідачам ОСОБА_1 та фізичній особі-підприємцеві ОСОБА_2 . для виконання.

Ухвалу допущено до негайного виконання.

В іншій частині вимог відмовлено.

Постановляючи дану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що відповідач чи інша особа може розпорядитись майном за договором купівлі-продажу від 1 грудня 2018 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання судового рішення та призведе до порушення прав позивача. В частині передачі майна на зберігання позивачу та накладення арешту на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ФОП ОСОБА_2 на праві власності, суд у задоволенні заяви відмовив за не співмірністю із заявленими позовними вимогами.

В апеляційних скаргах, поданих на вказані судові рішення, відповідачі ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ставлять питання про їх скасування з мотивів невідповідності вимогам закону у зв`язку з порушенням вимог цивільно-процесуального кодексу та Конституції України, оскільки спірні правовідносини носять господарсько-правовий характер та даний спір, який ґрунтується на правочинах, укладених між суб`єктами підприємницької діяльності, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В частині забезпечення позову апелянти вказують на те, що позивачем не було надано обґрунтування необхідності забезпечення позову з урахуванням того, що предметом спору є стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу майна, а не розірвання договору із застосуванням двосторонньої реституції. Також зазначають, що суд вийшов за межі вимог позивача та застосував захід забезпечення, який ОСОБА_3 не заявляла та не обгрунтовувала.

У відзивах на апеляційні скарги позивач ОСОБА_3 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвали суду першої інстанції від 15 квітня 2019 року про відкриття провадження у справі та про забезпечення позову залишити без змін.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги визначено статтями 374-380 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних ухвал суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про їх часткове задоволення.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Правилами частини другої статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги позивача ОСОБА_3 до відповідача ФОП ОСОБА_4 .І. ґрунтуються на договорі оренди № 1, укладеному 4 вересня 2018 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , як орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , як орендарем, з метою використання під кафе/бар та здійснення останньою господарської діяльності у нежитловому приміщенні площею 65,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю орендодавця.

Отже, відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін, що виникли з укладених між суб`єктами підприємницької діяльності договорів, даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до статті 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України на стадії відкриття провадження у справі заява повертається позивачеві у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України).

Відкриваючи провадження у цивільній справі у тому числі й стосовно позовних вимог ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 , суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не з`ясував підстави виникнення вимог до відповідачів, їх взаємний зв`язок, що призвело до передчасного висновку суду щодо належності справи до юрисдикції загальних судів.

За таких обставин оскаржувана ухвала про відкриття провадження у справі в цій частині підлягає скасуванню з направленням матеріалів позовної заяви ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 для продовження розгляду судом першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі та вирішення спірного питання у відповідності до норм процесуального права.

Колегія суддів також не може погодитись й з ухвалою суду першої інстанції щодо застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу та оренди з огляду на наступне.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

По суті забезпечення позову є встановленням судом тимчасових обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен був перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумність, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Натомість, ухвалюючи оскаржуване рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції не дотримався принципу диспозитивності цивільного судочинства та застосував захід забезпечення, що може призвести до порушення прав відповідача, як фізичної особи-підприємця, та перешкодити здійсненню ним господарської діяльності, тоді як заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову суд фактично не розглянув, що унеможливлює постановлення апеляційним судом нового рішення з цього питання.

Крім того, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про помилкове відкриття судом провадження у цивільній справі за вимогами ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 забезпечення позову в цій частині також є безпідставним.

Враховуючи вказані процесуальні норми та встановлені вище обставини справи, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу місцевого суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання по суті заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 374, 377, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2019 року про відкриття провадження у справі та про забезпечення позову задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2019 року про відкриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 скасувати.

Матеріали позовної заяви направити до суду першої інстанції для вирішення питання зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2019 року про забезпечення позову скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: П.С. Абрамов

Л.М. Хіль