ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди, завданої органом державної влади, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди, завданої органом державної влади /а.с. 3-10/.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено /а.с. 146-148/.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги повністю /а.с. 150-155/.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014р. по справі № 204/9564/13-а, залишеною без змін в частині призначення пенсії, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014р., задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФУ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, зобовязано УПФУ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно за Списком №1 відповідно до пункту «а» частини 1 cт. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення до пенсійного органу /а.с. 6471/.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи на виконання постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014р. і постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014р., позивачеві з 29.08.2013р. призначена пільгова пенсія за віком за списком № 1 згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і Законом України «Про пенсійне забезпечення» за наявності страхового стажу 25 років 7 місяців 20 днів, у тому числі за списком № 1 - 10 років 2 місяці 3 дні, середньомісячного заробітку за період з 01.07.2000р. по 03.10.2007р. /а.с. 85/.

Не погоджуючись з рішенням про призначення пенсії, позивач знову звернувся до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2018р. по справі № 804/1466/18 визнано протиправним і скасовано розпорядження УПФУ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 03.12.2014р. №179192, від 11.12.2014р. №179192, від 20.02.2015р. №179192, від 24.03.2015р. №179192 і зобовязано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_2, а саме 25.12.1989 - 08.01.1990; 09.01.1990 - 11.02.1990; 12.02.1990 -23.04.1990; 24.04.1990 - 29.10.1990; 28.11.1990 - 07.01.1991; 08.01.1991 - 19.02.1991; 20.02.1991 - 31.05.1994; 01.06.1994 - 30.09.1994; 01.10.1994 - 30.09.1995; 05.04.1996 -04.06.1996; 01.06.2004 - 02.10.2004; 14.11.2004 - 31.12.2004; 15.04.2008 - 18.06.2009; 29.07.2009 - 13.04.2010; 16.04.2010 - 14.07.2011; 26.07.2011 - 17.07.2013; 18.07.2013 -31.07.2013; до стажу підземної роботи за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зобовязано перерахувати та виплатити недоплачену суму пенсії ОСОБА_2 з 24.07.2017р., з врахуванням страхового стажу за списком №1 вказаних періодів /а.с. 131 139/.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2018р. по справі № 804/1466/18 розпорядженням від 17.07.2018р. позивачеві здійснено перерахунок пенсії з 24.07.2017р. із зарахуванням страхового стажу певних періодів роботи до пільгового стажу по списку №1, а саме: 25.12.1989 - 08.01.1990; 09.01.1990 - 11.02.1990; 12.02.1990 - 23.04.1990; 24.04.1990 - 29.10.1990; 28.11.1990 -07.01.1991; 08.01.1991 - 19.02.1991; 20.02.1991 - 31.05.1994; 01.06.1994 - 30.09.1994; 01.10.1994 - 30.09.1995; 05.04.1996 - 04.06.1996; 01.06.2004 - 02.10.2004; 14.11.2004 -31.12.2004; 15.04.2008 - 18.06.2009; 29.07.2009 - 13.04.2010; 16.04.2010 - 14.07.2011; 26.07.2011 -17.07.2013; 18.07.2013 31.07.2013.

За наявності страхового стажу 26 років 10 місяців 21 день, у тому числі за списком №1 - 21 рік 4 місяці 13 днів (322 місяців + 252 місяці = 574 місяці), середньомісячного заробітку за період з 01.07.2000р. по 31.07.2013р. розмір пенсії з 24.07.2017р. становив 5 537,73 грн., з яких: коефіцієнт стажу - 0,47833 ((574/12х100)х1); коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,64575; коефіцієнт заробітку-3,53615; середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 2368,70 х 3,53615 = 8376,08. Розмір пенсії за віком - 8376,08 х 0,64575 = 5408,85 грн.; доплата за понаднормативний стаж - 128,88 грн (10,74 x 12) /а.с. 116, 117/.

Потім з 01.10.2017р. пенсія позивача перераховувалася відповідно до Закону України від 03.10.2017р. № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а саме, з 1 жовтня 2017р. перераховано із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014р., 2015р. та 2016р. (3 764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Таким чином, розмір пенсії позивача з 01.10.2017р. становив 6 496,16 грн. з яких: коефіцієнт стажу - 0,47833; коефіцієнт заробітку-3,53615; середньомісячний заробіток для обчислення пенсії- 3764,40 х 3,53615 = 13311,48. Розмір пенсії за віком - 13311,48x0,47833 = 6367,28 грн. Доплата за понаднормативний стаж - 128,88 грн (10,74x12) /а.с. 118121/.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції керувався тим, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з невиконанням судового рішення, а тому несплачена сума пенсії не може вважатись майновою шкодою, або збитками в розумінні ст.ст.22, 1166 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови адміністративного суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

В силу вимог ст. 18 ч. ч. 1, 2 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, урегульовані Законом України «Про виконавче провадження», а тому несплачена позивачеві сума недоотриманої пенсії, що підлягає стягненню на його користь за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою чи збитками, а є сумою одноразової компенсації, яка підлягає виплаті в порядку виконання судового рішення, відтак зазначені норми права не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Пунктом 9 частини першої ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а також особливості їх виконання.

Ст. 3 цього Закону встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником яких є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Рішення про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або з боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейської служби у порядку черговості надходження таких документів з попереднім інформуванням Міністерства фінансів України у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань.

Отже, порушені права позивача відновлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2018р. по справі № 804/1466/18, за яким позивачу виплачена заборгованість по пенсії в сумі 18 017грн.80коп. згідно індивідуального розрахунку за період з 01.07.2017р. по 31.07.2018р. у липні 2018р. Факт отримання цієї суми 24.07.2018р. підтверджується випискою з банківського рахунку, відкритому ПАТ КБ «ПриватБанк» по картці/рахунку 96288 /а.с. 23,140/.

Натомість позивач посилається на те, що у період 29.08.2013р. до 23.07.2017р. він отримав 173 870,10 грн. з належних йому 249 183,24 грн. При цьому заявлена до стягнення різниця в сумі 75 313,14 грн. включає в себе виплачену доплата по перерахунку пенсії за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2018р. по справі № 804/1466/18.

Зі змісту розрахунку, наявного у позові і матеріалів пенсійної справи вбачається, що між сторонами є спір щодо розміру стажу позивача, який має бути врахований при перерахунку пенсії на виконання рішення суду. Так, на думку позивача, стаж складає 31 рік 03 місяці і 05 днів, у т.ч. за списком № 1 21 рік 07 місяців і 05 днів за період з 01.09.1980р. по 31.07.2013р. В той час як ГУ ПФУ здійснено перерахунок, виходячи зі страхового стажу 26 років 10 місяців 21 день (у т.ч. за списком №1 - 21 рік 4 місяці 13 днів).

З огляду на зазначене, стягнення заявленої суми у цьому спорі є подвійною відповідальністю за одне і те ж зобов'язання, що відповідно до положень Конституції України є недопустимим.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права до виниклих правовідносин між сторонами є безпідставними.

Інші доводи апелянта є такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача, висловлену в його позові у цій справі.

Будь-яких доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_4