ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2441/19 Справа № 179/1688/17 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»,

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк» у жовтні 2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором /а.с.3-5/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24 січня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з визначенням розміру процентної ставки та строків виконання зобов`язання за даним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, видавши позичальнику кредитну картку з відповідним лімітом. Позичальник свої обов`язки виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 14 вересня 2017 року утворилася заборгованість. Посилаючись на порушення умов кредитного договору, у зв`язку з чим виникла необхідність захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічними позовними вимогами до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просила визнати недійсними транзакції з використанням банківського рахунку НОМЕР_1 (картковий рахунок № НОМЕР_3 , додатковий картковий рахунок № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ), відкритого на ім`я ОСОБА_1 ; визнати недійсними транзакції з використанням карткового банківського рахунку для отримання пенсійних виплат НОМЕР_6 (додатковий картковий рахунок НОМЕР_7 ), відкритого на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язати банк повернути заявнику грошові кошти в сумі 41 грн., шляхом відновлення залишку коштів на картковому банківському рахунку для отримання пенсійних виплат та відновити залишок коштів на банківському рахунку НОМЕР_1 до стану, в якому він перебував до несанкційованих транзакцій; визнати недійним договір банківського рахунку № НОМЕР_8 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 та зобов`язати банк його закрити.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що вона є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», користується банківськими послугами у вигляді розміщення власних грошових коштів від пенсійних виплат на поточному рахунку та використання кредитних коштів банківської установи. З метою користування послугою банківської установи для отримання пенсійних виплат ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача було видано пластикову банківську картку за номером НОМЕР_6 . З метою використання банківських послуг у вигляді надання доступу до кредиту, на користь позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було відкрито банківських рахунок № НОМЕР_1 . Доступ до банківського рахунку № НОМЕР_1 зпочатку було забезпечено пластиковою банківською карткою «Універсальна» № НОМЕР_5 , яка в подальшому відповідачем була перевипущена на пластикову банківську картку № НОМЕР_4 .

В користуванні позивача перебувала сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», з номером НОМЕР_9 , яка крім засобу зв`язку, також використовувалася позивачем як фінансовий телефон, на адресу якого надходили відповідні СМС-повідомлення, які підтверджували будь-який рух грошових коштів на вищезазначених відкритих банківських рахунках та з допомогою якої здійснювалася ідентифікація клієнта у відповідних електронних ресурсах банку. За весь час користування вищезазначеним номером мобільного телефону жодних випадків його втрати чи викладення взагалі не мало місця, телефон Позивачем на адресу третіх осіб ніколи не передавався.

Позивач є тяжко хворою особою, тому в кінці 2016 року вела малорухливий спосіб життя, досить рідко виходила з власного будинку, тому користувалася банківськими послугами переважно через спеціальне банківське програмне забезпечення «Приват 24», за допомогою мережі Інтернет.

24 вересня 2016 року, позивач черговий раз мала наміри отримати доступ до відкритих на неї банківських рахунків, та спробувала скористатися банківським програмним забезпеченням «Приват 24», доступ до якого забезпечується шляхом отримання відповідного коду доступу у вигляді СМС-повідомлення на номер фінансового телефону НОМЕР_9 , однак не змогла отримати доступ до банківського програмного забезпечення «Приват 24», так як виявила, що її фінансовий телефон не працює, на телефон не надходили ні вхідні дзвінки, ні СМС-повідомлення, та відповідно не можна було здійснити вихідний дзвінок.

26 вересня 2016 року, позивач, за допомогою своїх родичів, під`їхала до банкомату ПАТ «КБ «Приватбанк», де спробувала скористатися банківськими картками, для доступу до рахунку.

Позивачем було встановлено, що вона не має можливості отримати доступ до банківських рахунків ні через карту «Універсальна» № НОМЕР_4 ні через банківську картку для отримання пенсійних виплат № НОМЕР_6, так як введені нею ПІН-коди доступу виявилися невірними.

В цей же день, з іншого номеру телефону, так як її телефон № НОМЕР_9 не працював, позивач подзвонила за номером 3700, де почала розповідати представнику банківської установи про факт неможливості доступу до банківських рахунків. Представником банківської установи на адресу позивача було поставлено низку запитань, після чого порекомендовано звернутися в найближче відділення банківської установи, так як в телефонному режимі її особу, як клієнта банку, не можливо ідентифікувати.

В подальшому, 26 вересня 2016 року, звернулась до Магдалинівського відділення ПАТ КБ «Приватбанк», де знову спілкувалася з працівником банку, яка в свою чергу вказала, що позивачеві, як клієнту банківської установи, необхідно здійснити новий випуск банківських карток, так як попередні заблоковано, і тільки тоді позивач отримає доступ до банківських рахунків.

Згідно вказівки працівника банку позивачем було подано заявку на випуск нових банківських карток.

07 жовтня 2016 року до місця мешкання позивача, прибули працівники ПАТ КБ «Приватбанк», які вручили їй під розпис перевипущені банківську картку для доступу до рахунку для отримання пенсійних виплат з № НОМЕР_7 , та банківську картку «Універсальна» № НОМЕР_3.

Лише після отримання нових пластикових карток, та після їх активізації і реєстрації нового фінансового телефону № НОМЕР_10 , позивач отримала доступ до своїх банківських рахунків та встановила, що починаючи з 23 вересня 2016 року невідомою для неї особою, було здійснено несанкціонований доступ до її рахунків, та без її дозволу, безпідставно було здійснено значну кількість транзакцій.

При здійсненні недозволених позивачем транзакцій відбулося безпідставне переведення коштів з однієї банківської карти на іншу, а також безпідставне зняття готівкових грошових коштів через банкомат. Несанкціонований доступ було здійснено до карткового рахунку для пенсійних виплат, а також до карткового банківського рахунку для надання послуг з кредитування.

З банківського рахунку для виплати пенсійних виплат було без дозволу позивача 23 вересня 2016 року списано грошові кошти в сумі 41 грн. На банківському рахунку для кредитування в період з 23 вересня 2016 року по 25 вересня 2016 року безпідставно було проведено 37 недозволених Позивачем транзакції, в тому числі недозволене підвищення кредитного ліміту до 8 000 грн. та зняття кредитних коштів.

Крім того позивачем було встановлено, що 23 вересня 2016 року на її ім`я, без будь-якого дозволу було відкрито банківський рахунок № НОМЕР_8 , та в подальшому використано готівкові кредитні кошти в розмірі 12 896 грн.

Встановивши факт шахрайства, відразу 07 жовтян 2016 року позивач звернулась до Магдалинівського відділення поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, у зв`язку із чим 08 жовтня 2016 року було відкрито кримінальне провадження, за яким проводиться і до теперішнього часу, особа яка вчинила злочин не встановлена.

За вимогою позивача, на її адресу банківською установою було надано роздруківку фотографій особи, яка без її дозволу здійснила зняття готівкових коштів через банкомат в м. Києві. При огляді зображень встановити особу, яка здійснювала зняття коштів позивач не змогла, так як їй дана особа невідома і ніякого дозволу на вчинення дій від її імені вона ніколи не надавала.

ОСОБА_1 намагалася в досудовому порядку врегулювати виниклий спір з ПАТ КБ «Приватбанк», однак 31 жовтня 2016 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якого було підтверджено факт перевипуску третіми особами банківської картки, однак при цьому повідомлено, що оспорювана транзакція була здійснена за допомогою номера мобільного телефону, який рахується за ОСОБА_1 , внаслідок чого факт знаходиться «поза зоною відповідальності банку».

Фактично, шляхом вчинення протиправних дій, без дозволу ОСОБА_1 , від її імені, в електронному вигляді, було укладено додатковий договір банківського рахунку, який, враховуючи вищезазначені обставини, є недійсним в силу відсутності волевиявлення позивача на вчинення вказаного правочину та як наслідок відсутності погодження на його відкриття.

Всупереч фактичному порушенню вимог законодавства, ПАТ КБ «Приватбанк» безпідставно зарахував зняті при вищевказаних обставинах кредитні грошові кошти в якості боргу позивача, встановивши суму заборгованості в розмірі 40 166,03 грн.

Позивач, станом на 23 вересня 2017 року попередньо самостійно використала кредитні кошти банківського рахунку в сумі 800 грн., які згідно умов договору на вказану дату не становили заборгованості і підлягали погашенню без нарахуванню відсотків згідно місячного терміну. 12 жовтня 2016 року позивач здійснила погашення заборгованості в сумі 806 грн. шляхом зарахування коштів на відповідний рахунок банку. Таким чином у позивача відсутні боргові зобов`язання перед банківською установою. Посилаючись на дані обставини просить суд задовольнити заявлені зустрічні позовні вимоги.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2018 року в задоволені заявлених позовних вимог банка відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсними, такими, що є безпідставними, транзакції, що були здійснені в період з 00 год. 00 хв. 23 вересня 2016 року по 24 год. 00 хв. 25 вересня 2016 року, угода НОМЕР_1 (картковий рахунок № НОМЕР_3 , додатковий картковий рахунок № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ), відкритого на ім`я ОСОБА_1

Визнано недійсними, такими, що є безпідставними, транзакції, що були здійснені в період з 00 год. 00 хв. 23 вересня 2016 року по 24 год. 00 хв. 23 вересня 2016 року з використанням карткового банківського рахунку для отримання пенсійних виплат НОМЕР_6 (додатковий картковий рахунок № НОМЕР_7 ), відкритого на ім`я ОСОБА_1

Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 41 грн., шляхом відновлення залишку коштів на картковому банківському рахунку для отримання пенсійних виплат № НОМЕР_6 (додатковий картковий рахунок № НОМЕР_7 ), відкритого на її ім`я.

Відновлено залишок коштів на банківському рахунку ПАТ КБ «Приватбанк», угода НОМЕР_1 (картковий рахунок № НОМЕР_3 , додатковий картковий рахунок № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ), відкритого на ім`я ОСОБА_1 , до стану, в якому він перебував на 00 год. 00 хв. 23 вересня 2016 року.

Визнано недійним договір банківського рахунку, на підставі якого в ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито банківський рахунок № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» закрити банківський рахунок НОМЕР_8 , відкритий на ім`я ОСОБА_1

Не погоджуючись з вказаним рішенням банк, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісних позовних вимог в повному обсязі та відмову в задоволені зустрічних позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано обставини на які банк посилався у своєму позові та відзиву на зустрічний позов.

ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що вона є необгрунтованою та не підлягає задоволенню

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, на підставі особистої заяви відповідача. За умовами договору ОСОБА_1 отримала від банку кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів у розмірі 1 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З наданого розрахунку заборгованості та виписок з платіжної картки вбачається, що ОСОБА_1 користувалась кредитною карткою та свої зобов`язання за кредитним договором виконувала належним чином і станом на 22 вересня 2016 року не мала заборгованості по кредиту.

23 вересня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 без її дозволу було відкрито банківський рахунок № НОМЕР_8 , та в подальшому використано готівкові кредитні кошти в розмірі 12 896 грн.

Відповідно до виписки по карті клієнта НОМЕР_3 і додатковим рахункам договору № VAO7-VFKM-Q4AR-Q8T9 від 07 жовтня 2016 року, з банківського рахунку для виплати пенсійних виплат було без дозволу позивача 23 вересня 2016 року списано грошові кошти в сумі 41 грн. Крім того, із використанням карток ОСОБА_1 з 23 вересня 2016 року по 25 вересня 2016 року з банківського рахунку для виплати пенсійних виплат було без дозволу позивача проведено 37 транзакцій, в тому числі недозволене підвищення кредитного ліміту до 8 000 грн. та зняття кредитних коштів. Авторизація здійснювалась через фінансовий номер телефону з використанням паролів, вказаних в SMS-повідомленнях.

Після виявлення блокування сім картки телефону та зняття коштів, 07 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою, що слідує з переписки між сторонами.

08 жовтня 2016 року за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР внесено відомості про крадіжку грошових коштів, скоєну невідомою особою, яка 23 вересня 2016 року шляхом використання телефонних номерів ( НОМЕР_11 , НОМЕР_12 заволоділа коштами із кредитного рахунку, який належить ОСОБА_1

Відповідно до довідки №255 від 26 жовтня 2017 року, виданою головою лікувально-консультативною комісією КЗ "Магдалинівська центральна районна лікарня" ДОР ОСОБА_1 за станом здоров`я не може самостійно пересуватись.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів приходить до висновку, що з боку ОСОБА_1 було виконані всі необхідні дії щодо попередження банківської установи про шахрайські дії відносно несанкційованих транзакцій з її платіжними картками та враховуючи стан здоров`я позичальника та блокування сім картки телефону, що є єдиним засобом зв`язку колегія суддів не приймає до уваги доводів банку відносно тривалого неповідомлення банку про неправомірне списання коштів.

За положеннями ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками регламентуються Положенням «Про порядок емісії електронних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223 (далі Положення).

Так, відповідно до п.п. 6.7, 6.8 Положення, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Відповідно до п.9 розділу 6 постанови Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, банком не доведено вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а ОСОБА_1 , виявивши безпідставне списання коштів, повідомила ПАТ КБ «Приватбанк» про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи задоволення зустрічних позовних вимог, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - залишити без задоволенн.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров