ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року

м.Суми

Справа №592/2936/19

Номер провадження 22-ц/816/3007/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 березня 2019 року у складі судді Алфьорова А.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», 31 січня 2019 року була звільнена з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, проте, при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку.

Просила стягнути з відповідача на її користь 55152 грн 13 коп заборгованості із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 55152 грн 13 коп.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 лютого 2019 року по 13 березня 2019 року у сумі 4958 грн 82 коп з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зменшивши суму стягнення з 4958 грн 82 коп до 4683 грн 33 грн (з послідуючим утриманням податку з доходу фізичних осіб та військового збору).

Апеляційна скарга мотивована тим, що обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача необхідно проводити за 17 робочих дні, за період з 04 лютого 2019 року (перший робочий день після звільнення) по 12 березня 2019 року (останній робочий день, що передує дню розгляду справи судом) та виходячи із встановленого на підприємстві триденного робочого тижня.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2019 року: 1921 грн х 100 = 192100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 31 січня 2019 року її було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 7-8).

Згідно з наданими позивачем копіями розрахункових листів за січень 2019 року, виданими їй роботодавцем, заборгованість підприємства із заробітної плати становить 55152 грн 13 коп (а.с. 9).

Наказом генерального директора ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 21 березня 2014 року № 75, в товаристві з 26 травня 2014 року встановлено режим неповного робочого тижня з робочими днями: понеділок, вівторок, середа.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач у день звільнення позивача з роботи не провів з ним повний розрахунок, внаслідок чого виник борг з невиплаченої заробітної плати та підлягає стягненню і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням встановленого на підприємстві триденного робочого тижня.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у день звільнення ОСОБА_1 з роботи відповідач не провів виплату всіх сум, що належать їй від підприємства, заборгованість із заробітної плати становить 55152 грн 13 коп, та враховуючи, що з дня звільнення по день ухвалення рішення суду, при встановленому на підприємстві неповному робочому тижні (з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа) та визначеному середньоденному заробітку позивача у розмірі 275 грн 49 коп, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 18 робочих дні становить 4958 грн 82 коп, тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення цієї суми з відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги з приводу неправильного розрахунку середнього заробітку є безпідставними.

ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не заперечує, що середньоденна заробітна плата позивача становила 275 грн 49 коп.

Враховуючи вищевикладене та наданий позивачем розрахунок, судом першої інстанції правильно обраховано кількість робочих днів - 18, за період з 04 лютого 2019 року (з наступного дня після звільнення позивача) по 13 березня 2019 року (день ухвалення рішення), включно, як просила позивач, при триденному робочому тижні.

Не погоджуючись з кількістю робочих днів, за які судом стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, відповідач в апеляційній скарзі вказує аналогічний період для стягнення, однак при цьому зазначає меншу кількість робочих днів - 17, помилково не включаючи до розрахунку день ухвалення рішення суду.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 4958 грн 82 коп, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, диспозитивності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 березня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина