ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1379/16-ц Номер провадження 22-ц/814/756/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Банк Форвард» звернулось до Карлівського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25.05.2012 за зверненням відповідача з заявою №97338670, яка містить три оферти, зокрема: про укладення кредитного договору на придбання товару, договору застави цього товару та договору про надання та використання платіжної картки було укладено договір про надання та використання платіжної картки №100333791 (Договір про картку) та було відкрито поточний рахунок та випущено на імя відповідача платіжну картку. Оскільки зобовязання за договором позичальник належним чином не виконує станом на 29.06.2016 має заборгованість у розмірі 25147,15 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форвард» заборгованість за договором у розмірі 25147,15 грн. та судові витрати 1378,00 грн.

У серпні 2018 року дана справа передана для розгляду до Машівського районного суду Полтавської області.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2018 року у задоволені позову ПАТ «Банк Форвард» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило АТ «Банк Форвард», посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 просила відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Також просила застосувати строк позовної давності.

Враховуючи ціну позову 25 147,15 грн. та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 25.05.2012 між ПАТ «ОСОБА_4 Стандарт», правонаступником якого стало ПАТ «Банк Форвард» та ОСОБА_2 укладено договір про надання та використання платіжної картки №100333791 на строк з 26.05.2012 по 28.05.2013, за умовами якого банк відкрив Клієнту поточний рахунок та випустив на його імя платіжну картку з сумою кредиту в розмірі 3594,72 грн., для придбання товару. Ставка по кредиту становить 0.01 % річних, загальна сума відсотків по кредиту 0, 26 грн., комісія за РО щомісячно 89,87. (а.с.4, 65,66).

Згідно п.4.18 Умов надання та обслуговування платіжних карток по картках, погашення заборгованості повинне здійснюватися клієнтом у строк не пізніше 30 календарних днів від дня Заключного Рахунку-виписки (а.с.10).

Відповідно до п.8 Заяви, відповідач зобовязався у випадку отримання коштів в рамках Договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючим в Банку Тарифами (а.с.6).

Відповідно до п. 3 підписаної відповідачем заяви, Договір про картку укладений на умовах, викладених в цій заяві, Тарифах по карткам банку та Умовах надання та обслуговування платіжних карток (а.с.5).

Частинами 6 і 7 Умов надання та обслуговування платіжних карток визначений ряд обовязків банку та клієнта, зокрема: банк зобовязується забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта забезпечувати безкоштовне надання виписок по рахунку, повідомляти клієнта про ініціювання внесення змін в Умови та інше. Клієнт зобовязаний зокрема: своєчасно погашати заборгованість, сплачувати банку плати та комісійні винагороди, у випадках передбачених Договором, виконувати інші вимоги, передбачені Договором (а.с.11,12).

Згідно п. 3.3 заяви для здійснення операцій за Рахунком Картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на Рахунку Картки, встановлено ліміт кредитної лінії під операції з Карткою в межах 10 000 грн. та здійснювати у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування Рахунку Картки.

Таким чином умови заяви містять імперативну норму, щодо граничного розміру кредитної лінії 10 000 грн. При цьому, відповідачем не надано доказів збільшення ліміту кредитної ліні та повідомлення про це відповідача.

При цьому, суд апеляційної інстанції не може брати до уваги розрахунок заборгованості за договором № 100333791 оскільки він не відповідає дійсності, не містить інформації про зарахування коштів на рахунок.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу, що тарифи затверджені Наказом № 16 від 17 січня 2015 року не погоджені з відповідачем та не містять його підпису.

Крім того, відповідно до листа-повідомлення (а.с. 53) відсотки нараховувалися лише за період з 02 березня 2015 року.

Відповідно до копій квитанцій наданих ОСОБА_2, вона сплачувала кошти як за кредитним договором так і перераховувала кошти на рахунок на загальну суму 14 900,00 грн. Платежі були здійснені в строк, вказаний в заяві про надання кредиту (а.с. 114-122).

Тобто відповідачем була погашена заборгованості і за кредитним договором, за умовами якого нею отримано кредит в розмірі 3 594,72 грн., і за картковим рахунок кредитна лінія якого становить 10000 грн.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач виконала зобовязання за кредитним договором на передбачених в ньому умовах та в строк, про що надала відповідні квитанції.

Зважаючи на викладене безпідставним є посилання АТ «Банк Форвард» на те, що судом першої інстанції не враховано заборгованість за картковим рахунком.

Також скаржником не надано нових доказів на підтвердження розміру заборгованості в межах Договору про Карту, чи зміну умов договору за погодженням з відповідачем.

Посилання АТ «Банк Форвард» на судову практику не може братися до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки скаржник посилається на рішення суду першої та апеляційної інстанції, які не мають преюдиційного значення.

Крім того не підлягає розгляду заява представника відповідача про застосування строку позовної давності, так як відповідно до матеріалів справи в суді першої інстанції дана заява не подавалася, а суд відмовив у задоволенні позову за недоведеністю, що виключає одночасну відмову і за закінченням строку позовної давності.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Банк Форвард» залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 28 лютого 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

ОСОБА_5