Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/84/19
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, як орган опіки та піклування до ОСОБА_1 , третя особа: Яготинська районна державна адміністрація Київської області (як орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Ніжинська районна державна адміністрація Чернігівської області, як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Яготинська районна державна адміністрація Київської області (як орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якому просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві 04 лютого 2010 року), який зареєстрований в АДРЕСА_1 , є батьком малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини - ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.12.2017 року по справі № 740/3481/17. Батько - відмовився 31.08.2018 року від батьківських прав на свою малолітню дочку - ОСОБА_2 у відповідності до ч. 2 ст. 164 СК України, а саме у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Справжність підпису ОСОБА_1 засвідчив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Биков В.О.. ОСОБА_2 з 25.08.2015 року за заявою матері перебуває в Благодійні організації кризовому центрі соціальної реабілітаці дітей «Моя родина» в с. Хотів Києво-Святошинського району Київської області. За весь період перебування дитини в кризовому центрі батько жодного разу не відвідував дочку, не телефонував та жодним чином не приймав участь у вихованні та утриманні ОСОБА_2 . Питання повернення дитини на виховання в сім`ю з боку ОСОБА_1 не ініційовано.

ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає вже більше трьох років, фактичне місце проживання його не відоме, тому характеристику з місця його проживання надати не можливо.

У зв`язку із невиконанням батьківських обов`язків, органом опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації було винесено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, затверджено розпорядженням голови Ніжинської районної державної адміністрації від 08.01.2019 року № 2.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача на користь особи, під опікою якої перебуватиме дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена письмова заява останнього, зі змісту якої вбачається, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківськиї прав та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 10).

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.12.2017 року ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав відносно дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 8-9).

З листів Благодійної організації кризовий центр соціальної реабілітації дітей «Моя родина» вбачається, що за час перебування в даному закладі ОСОБА_2 батько жодного разу не виявляв бажання до спілкування та жодним чином не приймав участь у вихованні та утриманні ОСОБА_2 , питання повернення дитини на виховання в сім`ю з його боку не ініційовано та дитина перебуває на повному утриманні та вихованні в центрі за заявою матері від 25.08.2015 року. (а.с. 11-12).

З довідки Хотівського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-гімназія» вбачається, що ОСОБА_2 навчалася в даному навчальному закладі з 01.09.2015 року по 12.11.2018 року та за час навчання її у даному закладі батько дівчинки не відвідував батьківських зборів і не брав участі у шкільному житті доньки. (а.с. 13).

З листа Служби у справах дітей та сім"ї Яготинської районної державної адміністрації № 586 від 29.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12.09.2015 року зареєстрований по АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживає більше трьох років. (а.с. 14).

З характеристики вбачається, що ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 протягом п`яти років не проживає, місце проживання невідоме, компрометуючі матеріалів в сільську раду відносно нього не надходили. років (а.с. 41).

З довідки Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП НП ГУ у Київській області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 2018-2019 року до адміністративної відповідальності не притягувався. (а.с. 42-43).

Розпорядженням голови Ніжинської районної державної адміністрації від 08.01.2019 року № 2 затвердено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 (а.с. 5).

Разом з тим, як вбачається зі змісту висновку Органу опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації 08.01.2019 року № 2 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись інтересами дитини, відповідно до ст. ст. 164 Сімейного кодексу України Орган опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 я (а.с.6-7).

Крім того, відповідач ОСОБА_1 власноруч написав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биков В.О., зі змісту якої вбачається, що проти позбавлення його батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в реабілітаційному центрі «Моя родина», що знаходиться за адресою: Київська область с. Хотів вул. Гагаріна, 10 , не заперечує, просить розгляд справи проводити в його відсутність. (а.с. 10).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Окрім того, в рішенні Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27.11.1992 року) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Разом з тим, як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Вимогами ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

За змістом ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Крім того, згідно з ч. 2 статті 165 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст. 165 СК України).

За умовами ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1).

В ч. 5 ст. 183 СК України вказано, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За умовами ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що обставини ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а також те, що сам відповідач погодився з позбавленням його батьківських прав, суд приходить до висновку, що позов Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 , третя особа: Яготинська районна державна адміністрація Київської області (як орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, в порядку, визначеному ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355, 430 ЦПК України, ст. ст. 150, 165, 170, 180-183, 191 СК України, Конвенцію про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд

ВИРІШИВ:

Позов Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, як орган опіки та піклування до ОСОБА_1 , третя особа: Яготинська районна державна адміністрація Київської області (як орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Деснянським РУГУ МВС України в м. Києві 04 лютого 2010 року, зареєстрованого АДРЕСА_1 , не працюючого, але працездатного, аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебуває в Благодійній організації Кризовий центр соціальної реабілітації дітей «Моя родина» (07554 с . Хотів вул. Гагаріна, 10 Києво-Святошинського району Київської області ), в розмірі ј частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 26 травня 2019 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.