УХВАЛА

21 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 642/2953/17

Провадження № 22-ц/818/2527/19

Харківський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів: Бурлака І.В., Колтунова А.І.,

за участю секретаря Гуржій І.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Холодногірський ВП ГУ НП у Харківській області, Харківська місцева прокуратура № 1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про витребування доказів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом з урахуванням уточнень та доповнень до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України, Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1 в якому просив: 1) стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь 170 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 2) визнати протиправною бездіяльність Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, що полягає: у невиконанні ухвал слідчих суддів Ленінського районного суду м. Харкова; у нерозгляді його звернень від 04.01.2017р., 10.05.2017р., 24.05.2017р., 02.06.2017р. і 13.03.2018р. та ненаданні обґрунтованих відповідей, у невжитті негайних заходів реагування стосовно затриманих злочинців; у неповідомленні йому, що 24.12.2016р. було закрито кримінальне провадження №0004405; у несвоєчасному визнанні його потерпілою особою у зазначеному кримінальному провадженні та врученні пам`яток про процесуальні права та обов`язки лише 07.12.2017р.; у несфотографуванні побоїв та ушкоджень; у не проведенні слідчих дій, спрямованих на розшук злочинців за їх ІР-адресами; у несвоєчасному внесенні його заяви до ЄРДР про погрози вбивства та фізичної розправи на його адресу з боку ОСОБА_2 , які були внесені лише 06.02.2018р., у неналежному проведенні досудових розслідувань по кримінальним провадженням №0004405 та №0000343; 3) визнати протиправною бездіяльність Харківської місцевої прокуратури №1, що полягає: у неналежному здійсненні процесуального керівництва у кримінальних провадженнях №0004405 та №0000343; у неналежному розгляді його письмових звернень та невжитті відповідних заходів. Крім того, у зв`язку із бездіяльністю та не здійсненням процесуального керівництва просив постановити окремі ухвали стосовно співробітників Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області: начальника Холодногірського ВП Назаренка І.В., начальника СВ Маник О.В., слідчих Решетняк А.В., Зубко О.В., Міщенко А.О. та процесуальних керівників Харківської місцевої прокуратури №1 по зазначеним кримінальним провадженням: Костюкова ОСОБА_3 , ОСОБА_4 О ОСОБА_5 ., ОСОБА_6 для притягнення винних осіб до відповідальності.

Позовна заява мотивована тим, що 13 грудня 2016 року о 16 год. 12 хв. на перехресті вулиць Бориса Шрамка та провулку Альбівського двоє невідомих нападників побили його палками та руками, при цьому зазначали, що «це зарплата від ОСОБА_2 ». Він з 01 лютого 2017 року по 21 вересня 2017 рокупрацював інженером з охорони праці в ТОВ «Завод «Рапід» і йому при звільненні не була виплачена заробітна плата «у конверті» за липень-вересень 2016 р. в розмірі 9600 грн.

За фактом побиття він звернувся до Холодногірського ВП і було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України. В порушення ч. 2 ст. 55 КПК України йому не було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, не сфотографовано побої та не направлено на судово-медичну експертизу. 24 грудня 2016 року слідчим було безпідставно прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. В подальшому він неодноразово звертався до слідчого з приводу досудового розслідування і ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 18 травня 2017 року та від 01 червня 2017 року. визнано неправомірною бездіяльність слідчого. Також він звертався до начальника відділу Харківської місцевої прокуратури №1 щодо стану кримінального провадження та неправомірних дій слідчого, але письмової відповіді не отримав.

В судовому засіданні першої інстанції позивач ОСОБА_1 уточнений позов підтримав в повному обсязі та зазначив, що є низка ухвал слідчих суддів про визнання протиправною бездіяльності слідчих, тому він звернувся в порядку ЦПК України, щодо порушення його прав та стягнення моральної шкоди. Дії працівників прокуратури протиправними не визнавались, однак процесуальні керівники не вживали відповідних заходів і він бажає, щоб суд визнав їх дії протиправними. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях та відновленні життєвих зв`язків, він почуває себе приниженим і самостійно визначив суму такої шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення першої інстанції та задовольнити його вимоги у повному обсязі. Також просив витребувати з Холодногорського ВП ГУНП у Харківській області необхідні для розгляду справи матеріали кримінальних проваджень № 0004405 та № 0000343.

19 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить витребувати з Холодногірського ВП ГУНП у Харківській області кримінальні провадження № 0004405 та № 0000343.

Частинами 1 - 4 ст. 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною першою - третьою ст. 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується;2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, виходячи з положень ст. ст. 365, 367, 368 ЦПК України, характеру та предмету спірних правовідносин, конкретних обставин справи, та достатності наявних у справі доказів, враховуючи, що в матеріалах справи містяться копії документів з кримінальних проваджень, підстав для витребування кримінальних проваджень апеляційний суд не вбачає та доходить висновку, що заява про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 84, 258, 260, 367 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 389 ЦПК України не підлягає.

Головуючий:

Судді: