Житомирський апеляційний суд
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/2600/18 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь невідшкодовану майнову шкоду в розмірі 82688 грн 83 коп. Позовні вимоги мотивував тим, що 08.06.2018 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Іveсо», реєстраційний № НОМЕР_2 , який здійснював буксирування транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний № НОМЕР_3 , під керуванням начальника відділення військової частини НОМЕР_1 - Дячука Д.О. та транспортного засобу «Renault», реєстраційний № НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «Renault», реєстраційний № НОМЕР_4 , який належить позивачу на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , отримав значні механічні пошкодження. Згідно постанови Володарського-Волинського районного суду Житомирської області від 05.07.2018 у справі № 276/603/18, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 11 червня 2018 року ОСОБА_1 повідомив Моторно транспортне (страхове) бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та 25.07.2018 звернувся до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування, всі необхідні документи було надано останньому, виконані всі обов`язки, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо отримання регламентної виплати. 19 вересня 2018 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі, що дорівнює вартості матеріального збитку в сумі 85854 грн 60 коп. Посилаючись на приписи ст. 999, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, позивач зазначав, що з відповідача підлягає стягненню невідшкодована майнова шкода в розмірі 82688 грн 83 коп. (168546 грн 74 коп. вартість відновлювального ремонту 85854 грн 60 коп. вартість відшкодованого матеріального збитку).
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що суд першої інстанції під час вирішення спору застосував норми та положення законодавства, які регулюють відносини виключно між страховиками цивільно-правової відповідальності (МТСБУ) та потерпілою особою. Натомість, положення ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 судом не було застосовано до спірних правовідносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 червня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Іveсо», реєстраційний № НОМЕР_2 , який здійснював буксирування транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний № НОМЕР_3 , під керуванням начальника відділення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 та транспортного засобу «Renault Megane», реєстраційний № НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Renault Megane», реєстраційний № НОМЕР_4 , який належить позивачу на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , отримав механічні пошкодження.
Постановою Володарського-Волинського районного суду Житомирської області від 05.07.2018 у справі № 276/603/18 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «Іveсо», реєстраційний № НОМЕР_2 , не була застрахована.
ОСОБА_1 25 липня 2018 року звернувся до Моторно транспортного (страхового) бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 28 червня 2018 року.
З метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, розміру страхового відшкодування та визначення розміру майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_4 , Моторно (транспортне) страхове бюро України замовило проведення незалежної оцінки у регіонального партнера ТОВ СОС Сервіс Україна ФОП ОСОБА_4 .
Згідно звіту № SOS 830 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , 23.08.2018 року:
1. Ринкова вартість автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить: 224 883,12 грн.
2. Вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу автомобіля «Renault Megane» ,реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить: 168 546,74 грн.
3. Значення коефіцієнта фізичного зносу становить: 0,5839 (виявлені сліди відновлювального ремонту складових частин кузова).
4. Вартість відновлювального ремонту з урахування фізичного зносу автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить: 85 854,60 грн.
5. Вартість (розмір збитків) заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить: 85 854,60 грн.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 отримав від Моторно транспортного (страхового) бюро України відшкодування шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 85854 грн 60 коп.
Із платіжного доручення №2885 від 22.10.2018 вбачається, що військова частина НОМЕР_1 , у якій працює ОСОБА_3 на посаді начальника відділення військової частини, перерахувала Моторно транспортному (страховому) бюро України 86910 грн 60 коп. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, доріжних споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням зміни зношених деталей на нові ( без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 466/9318/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц.
Моторно транспортне (страхове) бюро України виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування, виходячи з вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що становить 85 854 грн 60 коп.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача 82 688 грн 83 коп., як різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 168 546 грн 74 коп. і страховою виплатою.
Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За загальним правилом та з огляду на положення ст.1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З позовом до суду позивач звернувся у грудні 2018 року, до позовної заяви та під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не надав будь-яких рахунків на оплату, платіжних документів чи актів виконаних робіт, на підтвердження понесених витрат у зв`язку з відновленням транспортного засобу (реальні збитки).
Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_1 відремонтував автомобіль після ДТП, але в нього не зберіглися документи, які підтверджують розмір витрат понесених ним на ремонт автомобіля.
Отже, належних та допустимих доказів на підтвердження розміру фактичних витрат, що були зроблені позивачем для відновлення пошкодженого майна, останнім, у передбаченому статтями 12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано.
Оскільки позивачем автомобіль відремонтовано, доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на ремонт автомобіля суду не надано, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову у зв`язку із повним відшкодуванням позивачу завданої матеріальної шкоди.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене при повно з`ясованих обставинах справи з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 28 травня 2019 року.

Головуючий

Судді