АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/736/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В., Гончар Н.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство « Азот»,

третя особа: Управління держпраці у Черкаській області,

особа, що подає апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року, у складі судді Позарецької С.М., повний текст ухвали складено 27 березня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику, вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки, інших виплат, які передбачені колективним договором та моральної шкоди,

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 4 березня 2019 року заяву залишено без руху.

Ухвала мотивована тим, що позовна зава не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду не сплачено судовий збір (не надано оригінал платіжного документу про сплату судового збору) за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику.

Позивачу необхідно уточнити період, за який вона просить стягнути заборгованість (компенсацію) за невикористану щорічну відпустку та які вона має на увазі «інші виплати, що передбачені відповідачем, згідно з колективним договором», а також навести види виплат та розрахунки.

У прохальній частині позовної зави не вказано розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Не наведено розрахунок нарахування середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати і не наведено розрахунок вихідної допомоги.

У позовній заяві не викладені обставини щодо завданої позивачу моральної шкоди і обґрунтування її розміру та не зазначено розмір правничої допомоги, ким надана така допомога та відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

В обґрунтування ухвали судом вказано, що позивач зобов`язаний визначити в позовних вимогах вид та розмір всіх виплат, які має суд стягнути з відповідача, що в подальшому можуть бути змінені або уточнені позивачем. Саме позивач зобов`язаний навести обґрунтування своїх вимог, тобто зазначити підставу позову. Інакше, порушуватиметься принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи лише в межах заявлених особою вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом також зазначено, що дана категорія справи щодо спору, який виник із трудових правовідносин, розглядається судом, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження.

Вказано, що оплата судового збору позивачем є також обов`язком та необхідною передумовою для відкриття провадження у справі. При цьому позивачем сплачено лише 770 грн., хоча розмір заявлених вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 210 000 грн., тобто судовий збір необхідно сплатити у розмірі 2100,00 грн., та розмір моральної шкоди становить 100 000 грн., а тому до сплати підлягає судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила її скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовна заява відповідає вимогам статті 175 ЦПК України. А винесення оскаржуваної ухвали є затягуванням розгляду справи по суті.

Вказує на те, що неподання доказів не може бути підставою для визнання неподаною та повернення позовної заяви, оскільки такі недоліки можуть бути усунуті в ході судового розгляду справи. Зазначає, що оскаржуваною ухвалою, суд збільшив розмір судового збору, який підлягає до сплати (2100,00 грн.), чого не зазначав в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 04 березня 2019 року.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 7 травня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до частин 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення заявником наявних в ній недоліків.

Вказані недоліки полягали в тому, що позовна заява не відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а тому для їх усунення позивачу необхідно було уточнити:

- період, за який вона просить стягнути заборгованість (компенсацію) за невикористану щорічну відпустку, оскільки у прохальній частині позовної заяви зазначено період з 15 травня 1978 року по 15 лютого 2019 року. Між тим, період затримки виплати заробітної плати позивач зазначає 21 місяць, а також навести відповідні розрахунки;

- які має на увазі позивач «інші виплати, які передбачені відповідачем, згідно з колективним договором», а також навести види виплат та навести розрахунки.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви не вказаний розмір нарахованої, але не виплаченої відповідачем заробітної плати, яку б просив позивач стягнути з відповідача на свою користь. Також, позивачем не наведено розрахунок нарахування середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику, що становить, як зазначено, - 210 000 грн. і не наведено розрахунок вихідної допомоги, який позивач просить стягнути з відповідача у розмірі 30 000 грн.

У позовній заяві не викладені обставини щодо завданої моральної шкоди і обґрунтування розміру моральної шкоди - 100 000 грн., а також не зазначено розмір правничої допомоги.

Також, судом першої інстанції зазначено про несплату судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику.

Відповідно до супровідного листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2019 року № 711/1767/19/4078/2019 судом було направлено копію ухвали від 4 березня 2019 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 на адресу вказану в позовній заяві (а.с.29).

Як вбачається із даних поштового відстеження та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 605, ОСОБА_1 отримала зазначену ухвалу суду від 04 березня 2019 року особисто 22 березня 2019 року.

25 березня 2019 року представником позивача за довіреністю ОСОБА_2 було подано до суду заяву, в якій ним зазначено, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху є безпідставною та такою, що затягує розгляд справи по суті, оскільки, якщо порушення ст.ст. 137-139 ЦПК України виявлені при розгляді справи, то вони усуваються в ході судового розгляду. Крім того, надано квитанцію від 25 березня 2019 року про сплату судового збору у розмірі 770 грн.

В оскаржуваній ухвалі про повернення позовної заяви, судом першої інстанції зазначено про те, що позивачем не в повній мірі сплачено судовий збір, так як лише за подання вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1% ціни позову (210 000 грн.), а саме в сумі 2100 грн., та крім того за подання позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., необхідно сплатити судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Колегія суддів, перевіривши зазначені висновки суду першої інстанції, звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 185 ЦПК України визначено, що якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Судом першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 4 березня 2019 року не було зазначено суми судового збору, яку необхідно сплатити позивачу, та крім того, в ухвалі про залишення без руху вказано про несплату судового збору лише за подання позовної заяви в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Про сплату судового збору за подання такої майнової вимоги, як моральна шкода в ухвалі суду взагалі нічого не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду про залишення без руху позовної заяви в частині сплати судового збору, судом не була визначена точна сума судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) для можливості її належного виконання позивачем.

Щодо посилань в ухвалі суду про повернення позовної заяви, зокрема в частині того, що саме позивач зобов`язаний навести обґрунтування своїх вимог, тобто зазначити підставу позову, інакше, порушуватиметься принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи лише в межах заявлених особою вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, то колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин 2, 4 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі належні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Зі змісту позовної заяви видно, що позивач вказувала на неможливість надати до суду довідку про середню заробітну плату, яка передувала звільненню та довідку про невиплачені суми при звільненні з підстав ненадання їх відповідачем, що в свою чергу позбавляє її можливості вказати точні суми, які, на її думку, підлягають до стягнення.

Колегія суддів звертає увагу, що в разі недоведеності позовних вимог, або не підтвердження їх належними доказами, суд має можливість ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року, як передчасної, а матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Стосовно вимоги скаржника про винесення окремої ухвали, то колегія суддів вважає, що порушення судом норм процесуального права не є підставою для винесення такої ухвали на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року у даній справі скасувати, а матеріали справи направити для продовження розгляду до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: В.В.Пономаренко

Ю.В.Сіренко

Н.І.Гончар