КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/4820/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8026/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2018 року у складі судді Оладько С.І.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

Зазначав, що 26 грудня 2017 року близько 09 год. 05 хв. в м. Бучі по вул.Шевченка, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху і дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Згідно рахунку ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» № 060481/ НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача складає 44 418 грн. 12 коп.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2017 року у справі № 367/459/18, що набрала законної сили 13 лютого 2018 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП автомобілі:

Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_4 , що належить відповідачу, був застрахований в HACK «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачу, був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 131208/4605/0000001 від 07 серпня 2017 року, укладеному з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», за яким розмір франшизи становить 2% від страхової суми, але не менше 6000 грн.

Враховуючи зазначене, сума страхового відшкодування (44418,12 грн.) була зменшена страховиком на суму франшизи (6000 грн.) і склала 38 418 грн. 12 коп.

Окрім того, умовами договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 131208/4605/0000001 від 07 серпня 2017 року, укладеному позивачем з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» визначено що:

страховий платіж сплачується страхувальником частинами та згідно графіка, визначеного п. 1.2.8 Договору;

якщо страховий платіж сплачується страхувальником частинами, то страховик при виплаті страхового відшкодування має право утримати суму несплаченої частини страхового платежу з суми страхового відшкодування (п. 9.14. Договору).

Таким чином, сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті на користь позивача ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», а саме 38 418 грн. 12 коп. (вартість відновлювального ремонту (44418, 12 грн.) - франшиза (6000 грн.) була також зменшена страховиком на суми несплачених страхувальником частин страхового платежу за період з лютого по липень 2018 року (5 462,48 грн.).

Зважаючи на зазначене вище, страховою компанією було виплачено на користь позивача страхову виплату у розмірі 32 955 грн. 64 коп.

У позовній заяві також зазначено, що відповідно до ст.ст. 1188,1192, ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме на відповідача покладається обов`язок компенсувати позивачу різницю між розміром завданої ним шкоди (44 418 грн. 12 коп. (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача) та сумою страхового відшкодування (32 955,64 грн.), що складає 11 462 грн. 48 коп., з яких: 6000 грн. - франшиза; 5 462 грн. 48 коп. - утримана страховиком із суми страхової виплати частина сум страхового платежу страхувальника.

Позивач також зазначав, що йому було спричинено моральну шкоду, яка оцінена у розмірі 5000 грн. й полягає в переживаннях та хвилюваннях, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою та пошкодженням майна, зміні звичайного способу життя позивача. Він протягом двох місяців не мав змоги користуватися власним авто, через що йому довелося змінювати звичайний уклад життя, скасовувати зустрічі, просити знайомих та колег перевезти габаритні речі .

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 його на матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 11462 грн., 48 коп., з яких:- 6000 грн. - франшиза; 5462 грн. 48 коп. - утримана страховиком із суми страхової виплати частина сум страхового платежу страхувальника моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5 000 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 11 462 грн. 48 коп. та судові витрати, у сумі 704 грн. 80 коп., а всього стягнути 12 167 грн. 28 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення і неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач з 02 лютого 2018 року не проживає за адресою, вказаною в заочному судовому рішенні у справі №367/4820/18, у зв`язку з чим він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання з поважних причин та не реалізував своє право подати відзив.

Крім того, відповідач зазначає, що рахунок ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» №060481/20120181, яким визначена вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, у сумі 44 418 грн., 12 коп., є завищеним і не відповідає фактичній вартості відновлюваного ремонту.

Скаржник також зазначає, що позивачем при подачі позовної заяви не були залученні до участі у справі як треті особи: ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» у відповідності до вимоги ст. ст. 52, 53, 54 КПК України, а також НАСК «Оранта», яким застрахований належний відповідачу автомобіль, що призвело до неповноти розгляду справи.

Посилаючись на вказане та відсутність доказів причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та рахунком ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест», а також не сталість суми франшизи у розмірі 6000 грн., скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 26 грудня 2017 року близько 09 год. 05 хв. в м. Бучі по вул. Шевченка, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху і дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності (а.с.28-29).

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2017 року у справі № 367/459/18, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.21).

Положенням ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рахунку ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» № 060481/ НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, який належить позивачу складає 44 418 грн. 12 коп. (а.с.25).

Встановлено, що автомобіль Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_4 , що належить відповідачу ОСОБА_1 був застрахований в HACK «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування, цивільно-правової відповідальності.

Зі справи убачається, що автомобіль Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу, був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 131208/4605/0000001 від 07 серпня 2017 року, укладеному з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», за яким розмір франшизи становить 2 % від страхової суми, але не менше 6000 грн.

Крім того, умовами договору добровільного страхування наземного, транспорту «КАСКО» № 131208/4605/0000001 від 07 серпня 2017 року, укладеному позивачем з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» визначено що: страховий платіж сплачується страхувальником частинами та згідно графіка, визначеного п. 1.2.8 Договору; якщо страховий платіж сплачується страхувальником частинами, то страховик при виплаті страхового відшкодування має право утримати суму несплаченої частини страхового платежу з суми страхового відшкодування (п. 9.14. Договору) (а.с.7-20).

Установлено, що ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», було складено страховий акт № 00246672, згідно якого вартість матеріального збитку з врахуванням зносу - 44 418 грн. 12 коп., франшиза 6 000 грн., сума страхового відшкодування 38 418 грн. 12 коп. (а.с.26).

Встановлено, що на момент події позивач не повністю вніс страхові платежі, а тому у відповідності до вимог п 9.14 договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 131208/4605/0000001 від 07 серпня 2017 року, страховою компанією «УНІКА» було утримано суму несплаченої частини страхового платежу з страхового відшкодування й перераховано в рахунок майбутніх платежів згідно квитанції 00246672 від 23 січня 2018 року в сумі 5 462 грн. 48 коп. (а.с.31).

Встановлено, що 23 січня 2018 року страховою компанією було виплачено ОСОБА_3. страхове відшкодування, у розмірі 32 955 грн. 64 коп. (а.с.30).

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з наявності доказів відповідальності ОСОБА_1 у сплаті різниці, в сумі 11462 грн. 48 коп. між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

Між тим, зазначені висновки здійснені на підставі неповного з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Вартість відновлення транспортного засобу встановлена судом за сумою двох актів виконаних робіт №239к і №240к від 17 лютого 2018 року та калькуляції ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест», у розмірі 44 418 грн. 12 коп.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Визнавши доведеною суму завданої позивачу шкоди, в розмірі 44 418 грн. 12 коп., районним судом не надано правової оцінки та неповно з`ясовано обставини справи в тій частині, що згідно акту виконаних робіт №239к від 17 лютого 2018 року, здійсненого за замовленням ОСОБА_2 , ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» встановлено загальну суму до сплати 32 955 грн. 64 коп. (а.с.32), яка й була відшкодована страховою компанією (а.с.30), а актом виконаних робіт № 240к від 17 лютого 2018 року, здійсненим ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», встановлена вартість ремонтно-відновлювальних робіт, у розмірі 15 341 грн. 39 коп. на замовлення Ходак І.В. , а не позивача у справі.

Отже, у матеріалах справи не міститься доказів понесення позивачем витрат по відновлювальному ремонту транспортного засобу, у сумі 44 418 грн. 12 коп., яку суд першої інстанції вважав доведеною.

Окрім цього, суд свої висновки не мотивував у частині стягнення з ОСОБА_1 5462 грн. 52 коп. вилучених страховою компанією з суми страхового відшкодування й перерахованих у якості майбутніх страхових платежів позивача.

Також залишилася поза увагою суду та належної оцінки у судовому рішенні та обставина, що на момент ДТП ОСОБА_1 було застраховано свою цивільну відповідальність в HACK «ОРАНТА» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, як власником автомобіля Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_4 (а.с.98-99).

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. та залишена районним судом без врахування під час розгляду справи по суті спору.

За таких обставин, коли у справі наявні докази страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 у HACK «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування, колегія суддів визнає безпідставними висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позивачем вимог до ОСОБА_1

Статтею 48 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Положенням ст. 51 ЦПК України встановлено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

З наведеного слідує, що відповідачем є особа, яка за цивільною позовною заявою позивача притягається до відповідальності за порушення чи оспорювання її прав та охоронюваних законом інтересів, а також у передбачених законом випадках, й інші особи, на адресу яких спрямована вимога позивача, яка знайшла своє аргументування та вираження у відповідній позовній заяві, тобто під поняття відповідача підпадає саме та сторона, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Разом з тим, в порушення положень процесуального права та правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, суд першої інстанції не вирішив питання залучення до участі у справі у якості співвідповідача страхову компанію - НАСК «ОРАНТА», в якій ОСОБА_1 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як власник автомобіля Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_4 , за допомогою якого ОСОБА_2 було заподіяно збитки.

Отже, суд першої інстанції належним чином не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та не з`ясував чи виник у НАСК «ОРАНТА» обов`язок щодо сплати страхового відшкодування ОСОБА_2 .

Розглянувши справу у відсутність НАСК «ОРАНТА», суд вирішив питання про права і обов`язки страхової компанії, що унеможливлює встановити судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи в порядку статей 263, 264,265 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішення питання про залучення до участі у справі осіб, права та інтереси яких зачіпаються.

Окрім цього, колегія суддів визнає обґрунтованими твердження апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в частині неповідомлення судом відповідача про розгляд справ.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про день і час судового розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, рішення районного суду, як постановлене з істотним порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню, а по справі слід постановити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого по справі позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2018 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 червня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: