Справа № 237/2230/19
Провадження № 2/237/900/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03.05.19 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ліпчанського С. М.,

при секретарі Бахтіяровій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 19.05.2014 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області було розірвано її шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач вихованням та матеріальним забезпечення сина не займається. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними розірвано, вони живуть окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Син повністю знаходяться на утриманні матері. Відповідач участі у вихованні та догляді за сином не приймає, фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. Оскільки позивач з сином мешкають на лінії розмежування з лінією проведення антитерористичної операції, мають велику кількість родичів, які проживають на території України та Російської Федерації, з якими підтримують родинні зв`язки, позивач має намір разом із сином їздити до України та Російської Федерації. Крім того, в позивача також з`явилася можливість поїхати на відпочинок разом з дитиною за кордон до Турції та держав Європейського союзу, але її колишній чоловік в добровільному порядку ігнорує її вимоги надати їй нотаріальний дозвіл на тимчасовий дозвіл вивозу їх сина за кордон. Як вона, так і їх син мають конституційні права безперешкодно пересуватись як територією України, у встановленому законному порядку, так і в зоні та поза зоною АТО (антитерористичної операції). Необхідність виїзду зумовлена підтримкою родинних зв`язків як її сина, так і її, позивач має на меті забезпечити повноцінний відпочинок синові в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, фізичного та духовного розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Відповідач при цьому усьому, не зважаючи на свої обов`язки передбачені сімейним та цивільним кодексами України, витрати на утримання дитини не несе, коштів на ці поїздки не надає, фінансування їх поїздок покладається тільки на неї саму, як і виховання їх спільної дитини. Позивач декілька разів зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але дані прохання були залишені відповідачем без відповіді, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов, як то передбачає ст. 280 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

На підставі ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Так, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно копії ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31.10.2018 року відновлено втрачене судове провадження, згідно якого рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 19.05.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 04 вересня 1998 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 1279.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 ро №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Прав перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).

У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяс 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Оскільки батько життям дитини не цікавиться, не приймає участі в його вихованні, дитина перебувають на утримання матері, суд вважає можливим надати дозвіл на вивезення неповнолітньої дитини за кордон без згоди його батька.

Керуючись ст. 10, 60, 209, 212-215, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну», суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , на тимчасово непідконтрольну Україні (окуповану) територію Донецької області, та в`їзд з неї на контрольовану територію України, а також до країн ближнього та дальнього зарубіжжя (Російської Федерації, Туреччини, Фінляндії, Австрії, Греції, Польщі, Чехії, Німеччини, Румунії, Угорщини), з обов`язковим поверненням на територію України у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком з дня винесення рішення та до досягнення ОСОБА_3 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного оскарження.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разу пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлений 03 травня 2019 року.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 03.05.19 року