Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1435/19
Р І Ш Е Н Н Я

21 травня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Бузун Л.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання неповнолітньої особи без згоди батька, треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, -

встановив:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання неповнолітньої особи без згоди батька, треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради.

В обґрунтування позову зазначила, що 24 вересня 2005 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, від якого вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З моменту реєстрації шлюбу їх родина проживала за місцем реєстрації ОСОБА_3 - у двокімнатній квартирі, яка належить йому на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Таке рішення було прийнято сторонами обопільно, оскільки будинок за адресою якого зареєстрована позивач та їх малолітні діти ( АДРЕСА_2 ) перебуває в аварійному стані. Тому, весь родинний побут сім`ї був облаштований за фактичним місцем проживання родини. З листопада 2018р. відповідач ОСОБА_3 разом з дружиною та дітьми не проживає, оскільки перебуває у відносинах з іншою жінкою, та пішов із сім`ї. Як батько, відповідач не виявляє жодної турботи до дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям, побутом та жодним чином фінансово не допомагає.

Час від часу ОСОБА_3 з`являється за місцем проживання дітей та дружини, та щоразу вимагає від позивача збиратися із квартири разом із дітьми, усвідомлюючи, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 , де вони зареєстровані, за санітарними нормами непридатний для нормальної експлуатації і проживання малолітніх дітей.

Бажаючи зберегти права своїх дітей на нормальні умови проживання, позивач звернулась до Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради із заявами про зняття з реєстрації місця проживання від 23 січня 2019 року, а саме: АДРЕСА_2 , з метою подальшої реєстрації за місцем реєстрації їх батька ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 . Проте, 24 січня 2019 року Управлінням їй було відмовлено у вчиненні вказаної дії, посилаючись на відсутність документів - згоди батька дітей, адже згідно Постанови про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру №207 від 2 березня 2016 року, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому законом порядку згоди одного з батьків.

Вважає, що відмова Управління з питань державної реєстрації, обґрунтована ч.6 ст.18 Постанови №207 порушує інтереси малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ставить під загрозу їх здоров`я та нормальний розвиток.

Також вважає, що маючи на меті виселити своїх малолітніх синів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з кв. АДРЕСА_3 , задля ведення необтяжливого способу життя з іншою жінкою, ОСОБА_3 не надає письмової згоди на зняття їх з реєстрації за адресою АДРЕСА_2 . Такі дії суперечать положенням ч. 2 ст. 155 СК України: батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; та ст. 176 СК України: батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток; права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд надати їй дозвіл на зняття з реєстраційного обліку по АДРЕСА_2 та на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

Ухвалою суду від 1 березня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання з повідомленням сторін.

Представник третьої особи - управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку із вищевикладеним, судом визначено проводити розгляд справи за даної явки.

Позивач та її представник в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали. Представник позивача додатково зазначила, що будинок в якому зареєстровані позивач та її діти та який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться в аварійному стані. З моменту реєстрації шлюбу позивач з чоловіком проживала та користувалась квартирою яка належить відповідачу на праві приватної власності, після народження дітей, вони також проживали та користувались цією квартирою. З листопада 2018 року відповідач разом з позивачем та дітьми у даній квартирі не мешкає, оскільки має стосунки з іншою жінкою. Останнім часом відповідач всіляко намагається виселити її та їх спільних дітей з квартири, оскільки має намір продати цю квартиру. Вважаю, що дані дії позивача порушують права дітей нормальні умови проживання, а тому позивач хоче зняти дітей з реєстраційного обліку у будинку, який перебуває в аварійному стані та зареєструвати їх у квартирі, яка належить їх батьку на праві приватної власності, що в свою чергу, при розгляді питання продажу квартири, зобов`яже відповідача забезпечити належні умови проживання його дітей.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що ніяким чином не намагався вигнати дітей зі своє квартири, але заперечує проти їх реєстрації у ній, оскільки має намір в ній проживати зі своєю майбутньою дружиною.

Представник третьої особи Служби у справах дітей - Барабанщикова О.А., в судовому засіданні зазначила, що позивач неодноразово звертала із заявами до Служби у справах дітей, у зв`язку із чим із сторонами були проведені бесіди, також бесіди окремо проводились із батьком дітей де йому було рекомендовано надати дозвіл на зняття дітей з реєстрації та подальшої їх реєстрації у квартирі, яка йому належить, оскільки батьки мають рівні права та обов`язки та повинні піклуватися про своїх дітей та забезпечувати їм належний рівень для проживання та їх розвитку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36).

Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення первинного позову та задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб 24 вересня 2005 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_14 .

Від даного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_6 .

Як вбачається з домової книги квартири АДРЕСА_7 неповнолітній ОСОБА_7 зареєстрований у вказаному будинку з 18 серпня ІНФОРМАЦІЯ_3 , а неповнолітній ОСОБА_8 зареєстрований у вказаному будинку з 12 грудня 2016 року.

Також за вказаною адресою зареєстрована й позивач.

Разом з тим, як вбачається з акут опитування сусідів від 30 січня 2019 року, неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають зав адресою: АДРЕСА_1 з моменту народження.

Згідно Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення ЧМР від 25 лютого 2019 року, місцем реєстрації відповідача є АДРЕСА_1 .

23 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення ЧМР з заявами, в яких просила зняти з реєстрації за місцем проживання - АДРЕСА_8 її неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8

24 січня 2019 року спеціалістом Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення ЧМР ОСОБА_15 відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання, оскільки ОСОБА_1 не подала необхідні документи, а саме в подвній заяві відсутня згода батька дитини.

Пунктом 18 Постанови КМУ №207 від 2 березня 2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно п.26 вказаної постанови, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вказує на те, що відповідач не надає згоди на зняття неповнолітніх дітей з реєстрації за адресою АДРЕСА_9 та реєстрацію їхнього місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому вважає, що порушуються права неповнолітніх дітей, оскільки в будинку де вони зареєстровані проживати неможливо.

Відповідно до ст.ст.141, 160 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно п.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років визначається органом опіки та піклування або судом.

Як було встановлено у судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстровані за адресою АДРЕСА_9 з моменту народження, де зареєстрована і їх мати - позивач по справі, і це не викликало проблем у позивача. З її пояснень в судовому засіданні вбачається, що вона вирішила зареєструвати дітей в квартирі, яка належить відповідачу лише після того, які він висловив бажання розірвати з нею шлюб та продати квартиру.

Разом з тим, малолітні діти проживають в квартирі позивача, є членами його сім`ї. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують той факт, що відповідач не надає згоди на зняття неповнолітніх дітей з реєстраційного обліку. Тому, суд вважає, що відповідач не порушив права неповнолітніх дітей, в інтересах яких позивачка й звернулася до суду з вказаним позовом.

Із копії заяви про зняття з реєстрації місця проживання, з яким позивач звернулась до Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення ЧМР вбачається, що їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в поданій заяві відсутня згода батька дитини.

Доказів про те, що позивач повідомляла відповідача про те, що вона має намір подати заяви про зняття з реєстрації місця проживання, в який необхідна його згода. Відповідач суду не надала.

Фактично у задоволенні заяви було відмовлено представником третьої особи - Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення ЧМР.

Таким чином, суд приходе до висновку, що за згодою батьків, сторін по справі, неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстровані за адресою АДРЕСА_9 з моменту народження. Протягом тривалого часу вони зареєстровані за вищезазначеною адресою. Протягом тривалого час у позиваки не виникало бажання зареєструвати дітей за іншою адресою.

Таким чином, у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання неповнолітньої особи без згоди батька, треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради належним сином не доведені, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, ст.29 ЦК України, Постанови КМУ №207 від 2 березня 2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», керуючись ст.ст. 4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_10 , місце проживання: АДРЕСА_11 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_11 ) про надання дозволу на реєстрацію місця проживання неповнолітньої особи без згоди батька, треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради (18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, 170), Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради (18000, м. Черкаси, вул.. Б.Вишневецького, 36) відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошено в судовому засіданні 22 травня 2019 року, повне судове рішення виготовлено 31 травня 2019 року.

Головуючий: Р. В. Демчик