УХВАЛА

30 травня 2019 року

м. Київ

справа № 553/287/18

провадження № 61-10411ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу приватного науково-виробничого підприємства «АВІСА» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного науково-виробничого підприємства «АВІСА» про визнання звільнення незаконним та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до приватного науково-виробничого підприємства «АВІСА» (далі - ПНВП «АВІСА»), у якому просив:

1) визнати незаконним його звільнення з посади директора департаменту біржових торгів ПНВП «АВІСА»;

2) стягнути із ПНВП «АВІСА» на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 157 999 грн 09 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора департаменту біржових торгів ПНВП «АВІСА».

Стягнуто з ПНВП «АВІСА» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 157 999 грн 09 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2018 року змінено в частині суми заробітної плати, що підлягає стягненню, а саме - стягнуто з ПНВП «АВІСА» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 135 751 грн 95 коп.

У іншій частині заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2018 року залишено без змін.

У травні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ПНВП «АВІСА» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року, у якій заявник просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення , яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК Українипередбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ПНВП «АВІСА» є стягнення заробітної плати, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 157 999 грн 09 коп., яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 553/287/18 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Також заявником заявлено позовну вимогу немайнового характеру про визнання незаконним звільнення.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПНВП «АВІСА» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2019 рокуслід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного науково-виробничого підприємства «АВІСА» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного науково-виробничого підприємства «АВІСА» про визнання звільнення незаконним та стягнення заробітної плати відмовити.

Суддя В. С. Жданова