Справа № 635/8409/18
Провадження по справі № 2/635/993/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Ус Ю.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду шляхом подання позовної заяви до ОСОБА_2 , в якій просив встановити той факт, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_3 площею 52,30 кв.м. АДРЕСА_4 житловою площею 31,40 кв.м. АДРЕСА_5 розташована за АДРЕСА_6 , а саме: 1/3 частину в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 та на 1/3 частину відносно до належної йому зазначеної частки на праві власності.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на праві спільної сумісної власності належить позивачу ОСОБА_4 ОСОБА_1 , його доньці ОСОБА_2 та його батькові - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки позивач на час відкриття спадщини був зареєстрований та мешкав разом зі спадкодавцем, він фактично прийняв спадщину. 28 серпня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 , проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через наявність розбіжностей у зазначенні прізвища спадкодавця у документах, що підтверджують родинний зв`язок.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року позовна заява була залишена без руху, судом встановлений строк для усунення недоліків. 21 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 надав до суду документа на виконання ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. ЗДругої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області витребувані відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені та чи видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього. У приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Ніколенко Ганни Анатоліївни витребувані відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені та чи видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього. 19 та 27 березня 2019 року на виконання ухвали про витребування доказів від 04 березня 2019 року надійшли відповіді з Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Ніколенко Ганни Анатоліївни.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що дійсно є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Все своє життя мешкав разом з батьком за адресою:АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини також проживав за вказаною адресою, тому фактично прийняв спадщину, на яку, крім нього, ніхто не претендує, а тому вважає себе єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_3

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 2000 року, виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження №11487 від 17 листопада 2000 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власті: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних частках. Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», її загальна площа становить 52,30 кв.м., характеристика квартири наведена у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. Згідно із технічним паспортом на вказану квартиру, вона є двокімнатною, має житлову площу 31,40 кв.м., зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу під №17 реєстр №1982/6. Зазначені обставини також підтверджуються листом Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №785 від 08 листопада 2018 року. Як вбачається зі змісту вказаного листа самочинне переобладнання та самочинні прибудови відсутні.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 червня 1955 року, батьком ОСОБА_1 зазначений ОСОБА_3 .

Згідно листа директора архіву Державного архіву Вінницької області ОСОБА_5 . №07-3337/7 від 10 жовтня 2018 року, метричних книг про народження по Свято-Успенській церкві м-ка Піщанка Ольгопільського повіту Подільської області за 1917 рік в архіві на зберіганні немає, у зв`язку з чим довідку про народження ОСОБА_3 видати на надається можливим.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що з 1987 року мешкає за адресою:АДРЕСА_6 , разом з позивачем в одному під`їзді, є його сусідом. Стверджує, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , сумнівів у цьому не має, оскільки постійно їх бачив, спілкувався з ними, батько і син мешкали разом у спірній квартирі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що є сусідом позивача ОСОБА_1 , тому достовірно знає, що померлий ОСОБА_3 є батьком позивача, зовні вони були схожі. На момент смерті ОСОБА_3 батько і син мешкали разом за адресою:АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25 листопада 2005 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Ніколенко Г.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 жовтня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року з тих підстав, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні до нотаріальної контори із вищевказаною заявою не було додано документів на підтвердження його родинного зв`язку із померлим батьком, зокрема у свідоцтві про народження ОСОБА_1 його батьком зазначений ОСОБА_3 , тоді як в свідоцтві про смерть останнього зазначено ОСОБА_3 .

Як вбачається зі змісту листа приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Г.А. №87/01-16 від 06 березня 2019 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 в шестимісячний строк до нотаріуса звернувся син спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на день смерті проживав та був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 . Заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №146 спадкова справа №57/2018 від 28 серпня 2018 року. Відповідно до даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповітів, заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувались.

Згідно листа Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №279/01-16 від 19 березня 2019 року, до нотаріальної контори в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавадись, заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувались. За даними спадкового реєстру 28 серпня 2018 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Г.А. відкрита спадкова справа №57/2018 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться на зберіганні у її справах.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.Суд може встановлювати й факти, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

Судом встановлено, що у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 та у свідоцтві про смерть ОСОБА_3 дійсно мають розбіжності у по-батькових останнього. Так у свідоцтві про народження ОСОБА_1 його батьком зазначений ОСОБА_3 , тоді як в свідоцтві про смерть ОСОБА_3 по-батьковим останнього зазначено Федосійович.

В ході судового розгляду позивачем надані достатні докази на підтвердження родинного зв`язку з ОСОБА_3 , а саме що останній є його батьком, зокрема: свідоцтво про народження ОСОБА_1 , паспорт на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , лист директора архіву Державного архіву Вінницької обалсті від 10 жовтня 2018 року. Зазначені обставини також визнані відповідачем по справі та підтверджені допитаними у судовому засіданні свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Досліджені судом докази дають підстави встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення факту родинних відносин необхідний позивачу для прийняття спадщини після померлого батька.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що закріплено в ст. 316 ЦК України.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею ч. 1 ст. 369, ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Виходячи з підстав набуття права власності, а саме шляхом приватизації квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були членами однієї сім`ї (син, донька та батько), слід виходити з того, що частки співвласників у вказаному майні є рівними, оскільки інші частки не визначені. Оскільки власниками вищевказаної квартири є три особи, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , частково кожного з них у праві власності на зазначену квартиру складає 1/3.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим визначити частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , які є рівними та становлять по 1/3 частці за кожним, припинивши право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру.

Як встановлено вище в судовому рішенні ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

При вирішенні спорів про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину.

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч. 3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Як встановлено судом зі змісту постанови приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Ніколенко Г.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 жовтня 2018 року, листа приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Г.А. №87/01-16 від 06 березня 2019 року, листа Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №279/01-16 від 19 березня 2019 року, ОСОБА_1 проживав разом з батьком ОСОБА_3 на день його смерті у спрній квартирі, де був зареєстрованим. Зазначені обставини повністю підтверджуються поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків.

Крім того, зі змісту постанови приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Ніколенко Г.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 жовтня 2018 року вбачається, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька у передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідач ОСОБА_2 , яка є також спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 та має переважне право на прийняття спадщини після нього, не претендує на спадщину, про що свідчить її заява про визнання позовних вимог.

Отже, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є його син ОСОБА_1 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, оскільки зввернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проживав з померлим однією сім`єю у спірній квартирі на день смерті останнього та був там зареєстрованим, на теперішній час позивач також проживає та зареєстрований у спірній квартирі.

В ході судового розгляду не встановлено наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_1 , як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому суд вважає ОСОБА_1 таким, що набув право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, та оскільки судом визначені частки кожного із співвласників зазначеної квартири у праві спільної сумісної власності і частка ОСОБА_1 складає 1/3, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 , з яких: на 1/3 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 та на 1/3 частину в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та визначення частки за кожним із співвласників.

Суд вважає необхідним вирішити питання щодо права власності на спірну квартиру за відповідачем, визнавши за нею право власності на 1/3 частину в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та визначення частки за кожним із співвласників, при цьому суд виходить з принципу непорушності його права власності у спільній сумісній власності подружжя, встановленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 1 Першого протоколу) та Главою 23 ЦК України.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , визначивши, що частка кожного із співвласників квартири - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становить 1/3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_3 площею 52,30 кв.м АДРЕСА_7 житловою площею 31,40 кв.м. АДРЕСА_6 , а саме: на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та на 1/3 частину в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та визначення частки за кожним із співвласників.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 площею 52,30 кв.м АДРЕСА_7 житловою площею 31,40 кв.м. АДРЕСА_6 в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та визначення частки за кожним із співвласників.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_8 .

Повне рішення складено 24 травня 2019 року.

Суддя Т.В. Бобко