Справа№591/1388/19
Провадження №2/592/2622/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Хитрова Б.В., за участю секретаря судового засідання Сахненко О.Ю., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та визнання факту перебування на утриманні,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та свої позовні вимоги мотивує тим, що з 30.12.1993 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік Позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 помер. Позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області як дружина померлого військовослужбовця ОСОБА_2 із заявою про отримання пенсії по втраті годувальника в порядку статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю довідки уповноважених органів з місця проживання про перебування на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні. Позивачка не погоджується з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та просить встановити факт перебування її на утриманні померлого чоловіка - ОСОБА_2 .

Позивачка та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та письмові пояснення по справі, які просив врахувати при розгляді справи.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.12.1993 року між Позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. З моменту укладення шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом за адресою АДРЕСА_1 .

У період з 24.10.2007 року до 03.07.2018 року Позивачка ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 проживала за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією із зазначенням місця реєстрації (прописки) та довідками про реєстрацію місця проживання особи від 19.02.2019 р. №14.03-08/37243 щодо ОСОБА_2 та №14.03-08/ 37246 щодо ОСОБА_1 .

З 03.07.2018 року Позивачка ОСОБА_1 разом із чоловіком ОСОБА_2 переїхали проживати за іншою адресою, а саме АДРЕСА_3 . Вказана квартира була придбана Позивачкою ОСОБА_1 та її чоловіком, згідно договору купівлі-продажу квартири від 07 червня 2018 року. При цьому, будинок АДРЕСА_3 на момент переїзду подружжя ОСОБА_2 був на стадії незавершеного будівництва (новобудова), в підтвердження чого Позивачкою надано довідки від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «НОТЕХС» від 18.12.2018 року за №429 та 429/1 від 18.12.2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік Позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 помер, свідоцтво про смерть від 13.12.2018 р. серії НОМЕР_2 .

Позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області як дружина померлого військовослужбовця ОСОБА_2 із заявою про отримання пенсії по втраті годувальника в порядку статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було прийнято рішення про відмову за №1 від 02.01.2019 року у зв`язку з відсутністю довідки уповноважених органів з місця проживання про перебування на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні.

Позивачка не погодилася із вказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, оскільки на момент смерті чоловіка ОСОБА_2 , Позивачка ОСОБА_1 проживала спільно з ним за адресою АДРЕСА_3 . В підтвердження чого Позивачка надала довідки від ТОВ «ВКП «НОТЕХС» від 18.12.2018 року №429 та 429/1 від 18.12.2018 року в яких зазначено, що на день смерті ОСОБА_2 останні проживав однією сім?єю разом з Позивачкою ОСОБА_1 .

Позивачка в обґрунтування позовних вимог щодо факту перебування на матеріальному утриманні чоловіка ОСОБА_2 зазначила, що з часу виходу на пенсію 18.02.2015 року Позивачка ОСОБА_1 отримувала розмір пенсійного забезпечення (пенсію) сумі 1452, 00 - 1479,00 грн. Згідно довідки наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 за 2018 рік (з 01.01.2018 по 31.12.2018 року).

Суд встановив з пояснень Позивачки, що розмір її пенсійного забезпечення наразі становить 2000, 00 грн.

В той час як за життя чоловіка Позивачки, ОСОБА_2 було підвищене пенсійне забезпечення (пенсію) оскільки з 19.12.2005 року згідно посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 був ветераном війни, учасником бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від 28.02.2006 року був веретеном військової служби, згідно серії НОМЕР_9. Відтак розмір його пенсійного забезпечення становив 7250, 60 грн. за кожен місяць, який забезпечував утримання подружжя. Тому, встановлення факту перебування на утриманні чоловіка необхідно Позивачці ОСОБА_1 для звичайного нормально життєзабезпечення, підтримання стану здоров`я та життєдіяльності на задовільному рівні, включаючи купівлю продуктів харчування, одягу, оплати комунальних платежів тощо.

Вказаними обставинами обґрунтовуються позовні вимоги Позивачки про встановлення факту перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , розмір пенсійного забезпечення якого повністю забезпечував утримання сім`ї, а ОСОБА_1 знаходилася на утриманні свого чоловіка, одержувала від померлого чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідачем по справі, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області було подано письмові пояснення у справі, згідно яких Відповідач обґрунтовує своє рішення про відмову у визнанні перебування Позивачки на утриманні чоловіка посилаючись на п. 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином Відповідач не заперечує про сам факт перебування Позивачки ОСОБА_1 на утриманні у померлого чоловіка ОСОБА_2 , однак зазначає про відсутність довідки уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утримання померлого (загиблого) годувальника необхідної на його думку для прийняття рішення про призначення пенсії по втраті годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Відповідно до пункту б частини 4 статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або є особами з інвалідністю.

Згідно частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наведено перелік осіб, які вважаються непрацездатними, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

В частині 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наведено перелік членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, а саме: особи, зазначені в частині 2 цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Окремо, в частині 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно п. 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються такі документи: заява; копія свідоцтва про смерть годувальника; витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю; висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби); довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні.

У справах «Стек та інші проти Сполученого Королівства», «Пічкур проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою ЄСПЛ не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить «особистий та надмірний тягар» для особи.

У цій справі право Позивачки на отримання пенсії по у зв`язку з втратою годувальника залежно від спільного проживання разом із померлим чоловіком ОСОБА_2 , ведення з ним спільного господарства та підтвердження факту перебування на утриманні стало залежним від відомостей про спільну реєстрацію місця проживання особи, що призвело до ситуації, в якій Позивачка, маючи право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника лише на тій підставі, що нею не надано до Головного Управління Пенсійного фонду України у Сумській області належної довідки про місце реєстрації разом із померлим чоловіком разом. Така відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору об`єктивних та розумних обґрунтувань, оскільки право особи на вибір місця проживання не може обмежувати інші належні особі права, у тому числі - право на отримання пенсійних виплат.

Отже, на думку суду, сама суть права Позивачки ОСОБА_1 на отримання пенсії по втраті годувальника була зведена нанівець, що безсумнівно становить «особистий та надмірний тягар» для Позивачки, яка втративши матеріальну підтримку в зв`язку зі смертю чоловіка, залишилась без можливості отримання матеріального забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законом. Хоча Позивачкою було надано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «НОТЕХС» довідки від 18.12.2018 року за №429 та 429/1 від 18.12.2018 року в підтвердження прооживання на день смерті ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 .

Той факт, що заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами про пенсійне забезпечення померлого пенсіонера ОСОБА_2 , як військовослужбовеця та ветерана війни у розмірі 7 250, 60 грн. за кожен місяць відповідно, який повністю забезпечував власне утримання та утримання Позивачки ОСОБА_1 , що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а у зв`язку з його смертю втратила джерело засобів існування.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення данного юридичного факту для реалізації прав заявника, суд оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд вважає за можливе встановити факт перебування ОСОБА_1 на утримані її чоловіка ОСОБА_2 .

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача 768,40 грн. судового збору сплаченого при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 12, 13, 82, 137, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та визнання факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт серії НОМЕР_6 виданий Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в сумській області 11 березня 1996 року; РНОКПП НОМЕР_7 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на утриманні померлого чоловіка - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_8 ), на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 жовтня 2019 року.

Суддя Б.В. Хитров