ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03 жовтня 2008 року між ним та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №KRP0GA000000011, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 кредит на суму 23943,25 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 03 жовтня 2018 року. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань було укладено окремі договори поруки зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Також зобов`язання за вказаним договором забезпечено договором поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, укладеним з ПАТ «Акцент-Банк». Відповідачка ОСОБА_1 кредитні зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 04 листопада 2013 року утворилась заборгованість у сумі 55059,01 доларів США, а саме 19554,10 доларів США - заборгованість за кредитом, 11251,34 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3792,44 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 17809,47 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 2620,37 доларів США - штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно заборгованість у сумі 53807,45 доларів США, що еквівалентно 429921,46 грн., а також солідарно із усіх відповідачів 10000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 витрати на юридичну допомогу у сумі 3200,00 грн. та стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір (а. с. 2-3).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с. 79-82).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 85-89).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року №202/37874/13-ц апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №KRP0GA000000011 від 03 жовтня 2008 року, а саме: 19554,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 11251,34 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3792,44 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а всього 34597,88 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 04 листопада 2013 року складає 276437,06 грн., а також пеню у сумі 142297, 66 грн., а всього 418734,72грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 7226,10 грн.; провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки закрито, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 137-143, 173-177).

Постановою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року касаційну скаргу банку задоволено частково; рішення апеляційного суду від 31.03.2016 року в частині позовних вимог банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано; справу у цій частині направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, відповідними оголошеннями про слухання справи, які розміщені на веб-сайті судової влади.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, в частині позовних вимог банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року, - колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення частково скасувати та ухвалити у скасованій частині нове судове рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (банк), та ОСОБА_1 (позичальник) 03 жовтня 2008 року було укладено кредитний договір №KRP0GA00000011, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 23943,25 доларів США зі сплатою 15,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 03.10.2018 року (а.с. 11-13).

За змістом п.п. 5.1, 8.4 кредитного договору №KRP0GA00000011 від 03.10.2008 року, зокрема, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмір 0,15% від суми простроченої заборгованості на кожен день прострочки, але не менше 1 гривні; пеня сплачується у гривнях по курсу НБУ на день сплати.

Крім того, згідно п. 5.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову.

Додатком №1 до кредитного договору було визначено Загальну вартість кредиту (а.с. 14).

Також між позивачем та ОСОБА_1 було погоджено Графік погашення кредиту, який викладений в додатку №2 до кредитного договору №KRP0GA00000011 від 03.10.2008 року (а.с. 15).

Для забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 03 жовтня 2008 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяла на себе зобов`язання відповідати перед банком як солідарний із позичальником боржник (а.с. 17).

Також встановлено, що 14 квітня 2009 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №1, якою, зокрема, визначено строк повернення кредитних коштів не пізніше 03.10.2018 року включно (а.с.16).

Крім того, у 2013 році між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником (а.с. 18).

За змістом п. 2 зазначеного вище договору поруки від 2013 року, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У пункті 4 договору поруки від 2013 року визначено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно п. 11 договору поруки від 2013 року, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 12 договору поруки від 2013 року, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

В пункті 16 "особливі умови договору" договору поруки від 2013 року його сторони погодили, зокрема, що предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором від 03.10.2008 року №KRP0GA00000011 та додаткової угоди до кредитного договору №KRP0GA00000011 від 14.04.2009 року, згідно якої кредитор надав боржнику кредит в сумі 23943,25 дол. США, а боржник повинен виконати зобов`язання по 03.10.2018 року включно, зі сплатою кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафів, з дотримання Графіку погашення кредиту.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, станом на 04 листопада 2013 року, банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 55059,01 доларів США, із яких 19554,10 доларів США - заборгованість за кредитом, 11251,34 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3792,44 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 17809,47 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 2620,37 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с. 5-7).

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року у справі №420/3542/12 позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з будинку задоволено частково, вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння, загальною площею 66,40 кв.м., що належать на праві власності ОСОБА_5 , розташоване на неприватизованій земельній ділянці, що знаходиться у користуванні ОСОБА_5 , за адресою по АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №KRP0GA від 03.10.2008 року, укладеному між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , загальний розмір якої станом на 24.09.2012 року складає 42156,32 дол. США, що еквівалентно 336829,00 грн., в тому числі заборгованість за кредитом - 20142,04 дол. США, заборгованість по відсоткам - 8424,04 дол. США, заборгованість з комісії - 2755,41 дол. США, заборгованість по пені - 8797,59 дол. США, штрафу (фіксованої частини) - 31,29 дол. США, штрафу (процентної складової) - 2005,95 дол. США. Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом укладення ПАТ КБ "ПриватБанк" договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_5 з іншою особою-покупцем, та з наданням ПАТ КБ "ПриватБанк"права отримання Витягу у Державного реєстратора Державної реєстраційної служби Криворізького районного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо предмету іпотеки, отримання Витягу в Управлінні Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області щодо земельної ділянки, на якій розташований предмет іпотеки, отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Початкову ціну предмету іпотеки встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення набрало законної сили (а.с. 71-74).

Також встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року №202/37874/13-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в частині вимог банку до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №KRP0GA000000011 від 03 жовтня 2008 року, а саме: 19554,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 11251,34 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3792,44 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а всього 34597,88 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 04 листопада 2013 року складає 276437,06 грн. , а також пеню у сумі 142297, 66 грн., а всього 418734,72грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 7226,10 грн.; провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки закрито, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 137-143, 173-177).

Постановою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року касаційну скаргу банку задоволено частково; рішення апеляційного суду від 31.03.2016 року в частині позовних вимог банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано; справу у цій частині направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. В іншій частині рішення апеляційного суду від 31.03.2016 року залишилось в силі, зокрема, в частині визначення розміру та складових заборгованості.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення між позивачем та ОСОБА_3 у 2013 році договору поруки, яким було погоджено обсяг зобов`язань вказаного поручителя з врахуванням додаткової угоди до кредитного договору №KRP0GA00000011 від 14.04.2009 року, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з поручителя ОСОБА_3 , солідарно з ОСОБА_1 , за кредитним договором №KRP0GA від 03.10.2008 року заборгованості по тілу кредиту в сумі 19554,10 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 11251,34 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 3792,44 доларів США, а всього 34597,88 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 04 листопада 2013 року складає 276437,06 грн.; а також пені у сумі 142297,66 грн., а всього 418734 грн. 72 коп.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконанняосновного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У даній справі договором поруки від 2013 року передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості, останній платіж на погашення кредитної заборгованості було здійснено 18.10.2013 року на суму 122,10 дол. США (а.с. 5-7).

За таких обставин, приймаючи до уваги, що з даним позовом банк звернувся до суду 02.12.2013 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду (вхідний № 39108 ) на першому аркуші позовної заяві (а.с. 2); враховуючи, що строк дії кредитного договору передбачено по 03.10.2018 року включно, - порука ОСОБА_3 в даному випадку не припинена.

Відсутні також підстави для припинення поруки ОСОБА_3 , у зв`язку з укладенням додаткової угоди №1 від 14 квітня 2009 року, укладеної між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 , якою, зокрема, визначено строк повернення кредитних коштів не пізніше 03.10.2018 року включно (а.с.16), тобто, у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя, адже договір поруки від 2013 року укладений після підписання зазначеної додаткової угоди з врахуванням вказаних змін, внесених до кредитного договору.

Інших підстав для визнання поруки ОСОБА_3 припиненою судом не встановлено; відповідних доказів не надано, клопотань про витребування доказів судом не заявлено.

Колегія наголошує, що договір поруки з ОСОБА_3 , який був укладений в 2013 році, не містить інформації щодо дня та місяця його підписання, що не свідчить про недійсність чи неукладення вказаного договору. Суду не надано доказів оспорювання в судовому порядку дійсності або укладення вказаного договору поруки з ОСОБА_3 .

Крім того, колегія звертає увагу, що у правовій позиції Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 зазначено, що, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня розраховується з урахуванням пунктів 5.1, 8.4 кредитного договору, де встановлено, що пеня сплачується у гривнях по курсу НБУ на день сплати. Таким чином, стягненню підлягає пеня у сумі 142297,66 грн. (17809,47 доларів США х 7,99 - офіційний курс НБУ станом на дату звернення з позовом до суду, відповідно до змісту позовної вимог банку).

Отже, враховуючи стягнення на користь позивача пені в сумі 142297,66 грн., - колегія приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про солідарне стягнення з поручителя ОСОБА_3 за кредитним договором №KRP0GA від 03.10.2008 року штрафів в розмірі 31,29 доларів США (фіксована частина) та 2620,37 доларів США (процентна складова), адже вищевказані штрафи є несправедливим подвійним нарахуванням неустойки.

Необхідно також зауважити, що в пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.12.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Таким чином, сама по собі наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, не позбавляє кредитора права на звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості, якщо вона не була погашена навіть після реалізації заставного майна.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, борг за вказаним вище кредитним договором не погашений; будь-яких доказів щодо погашення заборгованості не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено.

Матеріали справи не містять заперечень відповідачів щодо правомірності нарахування та стягнення на користь банку комісії; про оспорювання в судовому порядку умов кредитного договору, яким передбачено сплату комісії, - не заявлено, відповідні докази суду не надані.

Встановлений розмір заборгованості підтверджується наданим банком розрахунком, який є арифметично правильним та відповідає умовам кредитного договору. Колегія приймає до уваги зміст позовних вимог, згідно яких банк просив стягнути заборгованість за кредитним договором у національній валюті із застосуванням курсу валют 7,99 грн за 1 дол. США, відповідно до повідомлення НБУ від 04 листопада 2013 року.

Крім того, факт наявності заборгованості за кредитним договором №KRP0GA від 03 жовтня 2008 року та вказаний вище розмір заборгованості встановлені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року у даній справі в частині, що набрала законної сили та не скасована в касаційному порядку.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, тому рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, що пред"явлені до вказаного відповідача.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія наголошує, що постановою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд лише в частині позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до поручителя ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а тому в іншій частині рішення місцевого суду не переглядається.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року в частині, що переглядається, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог бланку до поручителя ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року в частині відмови у стягненні боргу за кредитним договором №KRP0GA від 03.10.2008 року з поручителя ОСОБА_3 - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 , солідарно з ОСОБА_1 , за кредитним договором №KRP0GA від 03 жовтня 2008 року заборгованість по тілу кредиту в сумі 19554,10 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 11251,34 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 3792,44 доларів США, а всього 34597,88 дол. США, що еквівалентно 276437,06 грн.; а також пеню у сумі 142297,66 грн., що загалом дорівнює 418734 (чотириста вісімнадцять тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 72 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за кредитним договором №KRP0GA від 03.10.2008 року з поручителя ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді