АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/873/19Головуючий по 1 інстанції - Токова С.Є.
Категорія: 310020000 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач)

Суддів Василенко Л.І. Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - представник відповідача - ОСОБА_2 - адвокат Яцюк М.В.;

розглянувши у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.04.2019 року, постановлене під головуванням судді Токової С.Є. у залі № 238 Соснівського районного суду м. Черкаси 04.04. 2019 о 16 год. 50 хв., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, - :

в с т а н о в и в :

20.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що шлюб між його матір`ю ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_2 розірвано 10 вересня 2002 року.

ОСОБА_1 вказує, що він є рідним сином відповідача по справі ОСОБА_2 , а 17.07.2015 року змінив своє прізвище із ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

Позивач посилається, що на даний час він проживає у м. Харкові, навчається на 3 курсі Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «ХАІ» на денному факультеті «Програмної інженерії та бізнесу» за спеціальністю програмна інженерія та потребує матеріальної допомоги. Позивач вказує, що його мати надає синові матеріальну допомогу шляхом переведення коштів на картковий рахунок у розмірі 800-2000 грн. на місяць, оплачує його проживання в гуртожитку у м. Харкові. Крім того, на її утриманні окрім нього знаходиться його малолітня сестра ОСОБА_7 , 2008 року народження. Також на матері лежить погашення кредитних платежів по іпотечному договору, оформленому на придбання квартири, в якій проживає його сім`я. Відсутність належного матеріального забезпечення ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки в зв`язку із перебуванням на денній формі навчання працювати він не може.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), аліменти на утримання ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) як повнолітньої дитини, що продовжує навчання у «Харківському авіаційному інституті» у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

04 квітня 2019 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на навчання в розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з 20 листопада 2018 року до 30 червня 2020 року. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представника ОСОБА_2 - адвокат Яцюк Максим Васильович оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає в повній мірі вимогам законності та обґрунтованості. Судом першої інстанції не враховано відсутність доказів щодо проїзду позивача з м. Черкаси до м. Харкова, з м. Харкова до м. Черкаси, не встановлена вартість квитків, та не враховано відсутність доказів щодо проїзду позивача, періодичності, потреб виїзду. Вважає, що вказане значним чином впливає на законне та обґрунтоване, справедливе рішення. Також в апеляційній скарзі зазначається, що судом не враховано необхідність відповідача утримувати матір пенсійного віку та обов`язку оплати комунальних послуг, адже кожен зареєстрований у помешканні громадянин зобов`язаний сплачувати свою частку за отримані комунальні послуги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу задовольнити, змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.04.2019 року у справі № 712/14270/18 в частині визначення розміру аліментів на повнолітню дитину та вирішити стягнути з ОСОБА_2 аліменти на повнолітню дитину ОСОБА_1 , який продовжує навчання в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 20.11.2018 року до 30.06.2020 року. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційному суду Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без участі сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, врахувавши, що позивач є студентом, який проживає в гуртожитку у м. Харкові, який інших джерел доходів він не має, оскільки навчається на денному відділені, не отримує стипендії. Також суд першої інстанції взяв до уваги матеріальний стан відповідача, його дохід, що на утриманні відповідача є матір, яка є пенсіонером за віком, малолітня донька, на яку він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів заробітку.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як суд першої інстанції встановив дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується наявними у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Соснівської районної ради народних депутатів м. Черкаси, копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_8 змінив своє прізвище на Ізместьєв (а.с.4-5).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є студентом Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківського авіаційного інституту». Навчається на 3 курсі 6 факультету денного відділення за кошти державного бюджету. Стипендію не отримує. Термін навчання згідно довідки № 7616 від 11.03.2019 року, виданої закладом навчання становить до червня 2020 року (а.с.18).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, судом першої інстанції визначено відповідно до вимог закону, що обов`язок утримувати дітей до їх повноліття, а також у випадку продовження ними навчання - покладається на обох батьків, а не лише на одного із них.

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки мати позивача добровільно надає йому матеріальну допомогу у зв`язку із продовженням навчання сином, хоча не працює та перебуває на обліку у центрі зайнятості, також має на утриманні неповнолітню дочку, то і відповідач як батько дитини, яка продовжує навчання, має допомагати йому матеріально, оскільки добровільно відповідач не бажає надавати кошти на утримання сина, який навчається, та не досяг 23 річного віку, а коштів, які надає мати недостатньо для оплати проживання у гуртожитку, харчування . Відповідач з січня 2017 року припинив виплату аліментів на утримання неповнолітнього сина, але так як позивач досяг повноліття та продовжує навчання у зв`язку із цим не має можливості працювати та матеріально забезпечувати себе самостійно без допомоги батьків, то він і звернувся з даним позовом до відповідача.

Тому з відповідача ОСОБА_2 належить стягувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, на період навчання сина.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, однією із обов`язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину, які продовжують навчання, є можливість надання ними дітям матеріальної допомоги, якої дитина потребує у зв`язку із навчанням.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, що розмір аліментів 1300 гривень щомісячно на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, є занадто обтяжливим для відповідача, а висновки суду помилковими, є необґрунтованими скаржником, тому не підлягають задоволенню колегією суддів, оскільки відповідач підтверджує , що отримує щомісячний дохід у розмірі 6000 гривень, тому не має змоги сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки та сина у загальному розмірі 3000 гривень, хоча із довідки державного виконавця, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідачем сплачується 1/6 частина аліментів на неповнолітню дочку, і розмір стягнення не перевищує 1300 гривень щомісячно. Отже, відповідачу залишається сума коштів, яка більша від половини його доходів, що не перешкоджає йому влаштуватись на роботу та отримувати більший дохід.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та лікування хронічних захворювань, проходження санаторно-курортного лікування, а також витрати сплату на комунальних платежів та придбання продуктів харчування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, врахував всі обставини справи, і доводи позивача, а саме, що позивач ОСОБА_1 є студентом, який проживає в гуртожитку у м. Харкові, який не отримує стипендію. Також судом враховано і матеріальний стан, мінливий дохід та можливості відповідача ОСОБА_2 надавати допомогу синові, який продовжує навчання, оскільки суд послався, що відповідач має на утриманні матір, яка є пенсіонером, отримує пенсію, та неповнолітню доньку, на яку відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів, заробітку, тому і стягнув не 2000 гривень як просив позивач, що є обтяжливим для відповідача, а частково задовольнив вимоги у сумі 1300 гривень.

Відповідач та його представник не визнавали позовні вимоги в суді першої інстанції, але в апеляційній скарзі вказано, що відповідач погоджується, що має сплачувати аліменти, але має фінансову можливість сплачувати лише 700 гривень, що він вважає буде покривати витрати позивача на проживання у гуртожитку по місцю навчання у м. Харкові.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції, який дійшов вірного, обґрунтованого висновку, що оскільки відповідач по справі ОСОБА_2 є здоровою, працездатною особою, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано, а відтак він має змогу надавати матеріальну допомогу позивачу ОСОБА_1 в розмірі 1300 грн. щомісячно, до закінчення ним навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України передбачено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі стосовно того, що судом першої інстанції не враховано необхідність відповідача утримувати матір пенсійного віку та обов`язку оплати комунальних послуг є необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції при постановлені оскаржуваного рішення було враховано всі обставини, на які посилались сторони, у відповідності до ст. 182 СК України, в тому числі і зазначені відповідачем у відзиві.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, були предметом розгляду суду, не спростовують висновків суду першої інстанції , тому не підлягають задоволенню судом апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги, наведені представником ОСОБА_2 . - адвокатом Яцюком М . В. в апеляційній скарзі не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи та зміни рішення суду.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Яцюка М.В., оскільки доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм дана належна оцінка судом, а особою, яка подає апеляційну скаргу висновки суду не спростовуються , тому відсутні підстави для зміни рішення суду та задоволення вимог апеляційної скарги про стягнення аліментів у меншому розмірі, а саме 700 грн. щомісячно, як просить скаржник.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до переоцінки доказів, правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375 , 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яцюка Максима Васильовича - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.04.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Василенко Л.І.

Карпенко О.В.