ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року

м. Харків

справа № 642/7456/18

провадження № 22-ц/818/2075/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.

учасники справи:
скаржник: ОСОБА_1 ,
зацікавлена особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державних виконавців та начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року в складі судді Грінчук О.П,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на незаконні дії та бездіяльність державних виконавців та начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в якій просив визнати бездіяльність заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо ненаправлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику незаконною; визнати дії заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 17.03.2015 року незаконними; визнати бездіяльність заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо не направлення постанови про арешт коштів боржника від 17.03.2015 року боржнику незаконною; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 17.03.2015 року; визнати дії заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015 року незаконними; визнати бездіяльність заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо не направлення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.04.2015 року боржнику незаконною; скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015 року; визнати дії заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 03.04.2015 року незаконними; визнати бездіяльність заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо не направлення постанови про розшук майна боржника від 03.04.2015 року боржнику незаконною; скасувати постанову про розшук майна боржника від 03.04.2015 року; визнати дії головного державного виконавця Гусейнова А.П. щодо складання акту опису та арешту майна від 22.06.2015 незаконними; визнати акт опису та арешту майна від 22.06.2015 року недійсним; визнати дії головного державного виконавця Лисакова Є.С. щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 16.02.2017 року незаконними; визнати бездіяльність головного державного виконавця Лисакова Є.С. щодо ненаправлення постанови про розшук майна боржника від 16.02.2017 року боржнику незаконною; скасувати постанову про розшук майна боржника від 16.02.2017 року; визнати дії головного державного виконавця Лисакова Є.С. щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.10.2018 року незаконними; визнати бездіяльність головного державного виконавця Лисакова Є.С. щодо не направлення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.10.2018 року боржнику незаконною; скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.10.2018 року.

Скарга мотивована тим, що у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі Міжрайонний ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області) на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист Ленінського районного суду м. Харкова у справі № 2-681/11 від 19.06.2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми заборгованості за кредитним договором № 247 від 19.06.2007 року у розмірі 979048 грн. 80 коп., судового збору у розмірі 1700 грн. та суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

10 листопада 2014 року заступником начальника Ленінського ВДВС Шабановим В.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 45427332; 17 березня 2015 року винесена постанова про арешт коштів боржника; 03 квітня 2015 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою наклав арешт на належні боржнику автомобілі; 03 квітня 2015 року виніс постанову про розшук майна боржника, якою оголосив автомобілі боржника у розшук. Так, всі винесені постанови, всупереч нормам ЗУ «Про виконавче провадження» не направлялись боржнику.

Крім цього, 22 червня 2015 року головним державним виконавцем Гусейновим А.П. складено акт опису та арешту майна боржника, згідно якого було здійснено опис та арешт одного із автомобілів боржника. Враховуючи те, що постанова про відкриття виконавчого провадження боржнику не направлялась, то у державного виконавця відсутні правові підстави для здійснення опису та арешту майна скаржника.

16 лютого 2017 року головним державним виконавцем Лисаковим Є.С. винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено у розшук належні скаржнику транспортні засоби; 10 жовтня 2018 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою накладено арешт на автомобіль, належний боржнику. Враховуючи те, що постанова про відкриття виконавчого провадження боржнику не направлялась, то у державного виконавця відсутні правові підстави для здійснення опису та арешту майна скаржника.

Крім викладеного, відповідно до норм ЗУ «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ, винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом.

У зв`язку з вчиненими порушеннями з боку начальника відділу ОСОБА_5 та підпорядкованих йому державних виконавців Лисакова Є.С., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 представник скаржника і звернувся до суду з вказаною скаргою.

31 січня 2019 року головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лисаков Є.С. надав до суду відзив на скаргу ОСОБА_1 в якому вказує, що його дії, як державного виконавця щодо винесення оскаржуваних постанов відповідають вимогам чинного законодавства, а факт необізнаності ОСОБА_1 про відкрите виконавче провадження спростовується матеріалами справи та виконавчого провадження.

Крім того, вказує, що у скарзі не конкретизовано та не обґрунтовано обставини, внаслідок яких було порушено право боржника у виконавчому провадженні та не зазначено яким чином та яке саме право боржника порушили державні виконавці під час здійснення виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, викладених у ній та просив задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лисаков Є.С. проти задоволення скарги заперечував у повному обсязі, просив відмовити у її задоволенні та рахувати письмовий відзив на скаргу.

Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, були повідомлені своєчасно та належним чином.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державних виконавців та начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державних виконавців та начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості як про направлення боржнику (скаржнику) ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, так і про її одержання, то вважає, що факт неодержання боржником такої постанови є очевидним, а тому вчинення всіх подальших виконавчих дій (заходів примусового виконання рішень) є протиправними.

Вказує також, що працівниками Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області було здійснено перевищення повноважень, оскільки їхніми діями у незаконний спосіб було порушено право скаржника на мирне володіння своїм майном, яке закріплене у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зазначив, що начальник відділу Амельченко В.П. не вжив дієвих заходів контролю за діями своїх підлеглих не перевірив виконавче провадження та не скасував постанови, які винесені протиправно) та фактично самоусунувся від виконання функції контролю за діями державних виконавців, чим зробив можливими численні і системні порушення прав Скаржника як боржник у виконавчому провадженні.

27 березня 2019 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшов відзив від головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника не знайшли свого підтвердження при розгляді скарги та судом не встановлено порушень законодавства з боку осіб, дії яких оскаржуються.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись не може.
Відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх громадян та суб`єктів господарювання, не залежно від форми власності; усі рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Всі судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. При цьому виконавче провадження охоплюється вказаними конвенційними гарантіями ст. 6.

У рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а також юридичних осіб, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 06.11.2014 року до відділу ДВС надійшла заява ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про відкриття виконавчого провадження, з метою повторного примусового виконання виконавчого листа №2-681/11 виданого 19.06.2014року Ленінським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у загальному розмірі 980868,80 грн. на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

10.11.2014 року заступником начальника Ленінського ВДВС ХМУЮ Шабановим В.В. було повторно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та надано боржнику семиденний строк для самостійного виконання, копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження за адресою вказаною у виконавчому листі, про що свідчить вихідний номер та дата направлення на супровідному листі.

17.03.2015 року заступник начальника відділу Шабанов В.В. виніс постанову про арешт коштів боржника.

03.04.2015 року заступник начальника відділу Шабанов В.В. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою наклав арешт на належні

боржнику автомобілі.

03.04.2015 року заступник начальника відділу Шабанов В.В. виніс постанову про розшук майна боржника, якою оголосив вищевказані автомобілі у розшук.

Сума, в межах якої накладено арешт, складає 1079055,68 грн.

16.02.2017 року головний державний виконавець Лисаков Є.С. виніс постанову про розшук майна боржника , якою оголосив у розшук належні Скаржнику транспортні засоби.

10.10.2018 року головний державний виконавець Лисаков Є.С. виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою наклав арешт на автомобіль, належний боржнику.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції до 05.10.2016 року) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Належних доказів на підтвердження направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу божника та стягувача постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2014 року представником Ленінського ВДВС ХМУЮ не надано і матеріали справи не містять.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником ВДВС також не надано таких доказів.

Також із копії довідки командира в/ч НОМЕР_1 від 24.08.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , призваний під час мобілізації на особливий період 02 серпня 2014 року. (а.с.90).

Згідно копії довідки ТВО командира військової частини пп НОМЕР_2 від 19.06.2015 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині пп НОМЕР_2 , яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 06 вересня 2014 року. (а.с.92).

Отже, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 була отримана копія постанови ВДВС про відкриття виконавчого провадження суду не надано.

Згідно висновку Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 07.05.2018 року у справі № 916/1605/15-г, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.6 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.4 ст.12 Закону інші учасники виконавчого провадження мають право подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими цим Законом для цих осіб.

Однак, неправомірними діями державних виконавців боржник був позбавлений цього права, внаслідок чого державними виконавцями винесено оскаржувані постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, розшук майна, акту опису майна.

Згідно зі ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, і він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Державними виконавцями порушено вище зазначені норми.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нової постанови.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року провідмову в задоволенні скарги скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 ..
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державних виконавців та начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити.

Визнати бездіяльність заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику незаконною.

Визнати дії заступника начальника відділу ОСОБА_7 щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 17.03.2015 незаконними.

Визнати бездіяльність заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо не направлення постанови про арешт коштів боржника від 17.03.2015 боржнику незаконною.
Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 17.03.2015

Визнати дії заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015 року незаконною.

Визнати бездіяльність заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо не направления постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015 боржнику незаконною.

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015.

Визнати дії заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 03.04.2015 незаконними.

Визнати бездіяльність заступника начальника відділу Шабанова В.В. щодо не направлення постанови про розшук майна боржника від 03.04.2015 боржнику незаконною.

Скасувати постанову про розшук майна боржника від 03.04.2015.

Визнати дії головного державного виконавця Гусейнова А.П. щодо складання акту опису та арешту майна від 22.06.2015 незаконними.

Визнати акт опису та арешту майна від 22.06.2015 недійсним.

Визнати дії головного державного виконавця Лисакова Є.С. щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 16.02.2017 незаконними.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Лисакова Є.С. щодо не направлення постанови про розшук майна боржника від 16.02.2017 боржнику незаконною.

Скасувати постанову про розшук майна боржника віл 16.02.2017.

Визнати дії головного державного виконавця Лисакова Є.С. щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.10.2018 незаконними.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Лисакова Є.С. щодо не направлення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.10.2018 боржнику незаконною.

Скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.10.2018.

Визнати бездіяльність начальника відділу Амельченка В.П. щодо невжиття заходів контролю за діями підлеглих виконавців неправомірною.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс постанови складений 28 травня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко