Справа № 353/1259/18
Провадження № 2/353/76/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

з участю секретаря судового засідання Круховської С.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської областіпро визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської областіпро визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані по вул. Грушевського, 23, в с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за вищевказаною адресою станом на 01.07.1990 року проживав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і йому на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по зазначеній адресі.

28.06.2017 року ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, яке він ще за життя заповів позивачу. Позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, так як звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний термін та бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє імя, однак в нотаріальному порядку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння.

У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Грушевського, 23, с. Прибилів, Тлумацький район, Івано-Франківська область в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не зявилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності.

Представник відповідача Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківськоїв підготовче судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, проти задоволення позову не заперечує та просив розгляд справи провести без його участі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 2 Прибилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був головою двору, значилось господарство розташоване по вул. Грушевського, 23, в с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 9). Згідно копії технічного паспорту від 18.05.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Грушевського, 23, с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у період з 1950 року по 1960 рік (а.с. 5-7).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_2 належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Грушевського, 23, в с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області.

28.06.2017 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Ще за життя ОСОБА_2 посвідчив на імя ОСОБА_1 (позивач) заповіт, яким заповів все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 06.09.2016 року (а.с. 10).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом, оскільки подала у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 25).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 86/2017 від 20.12.2017 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_2 (а.с. 25-36), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає.

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: вул. Грушевського, 23, с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2

Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: Грушевського, 23, с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який б посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацького державної нотаріальної конто Івано-Франківської області ОСОБА_3 № 256/02-31 від 21.03.2018 року (а.с. 13).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті .

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 352,40 грн.

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1241, 1268, 1276 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою вул. Грушевського, 17, с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: Грушевського, 23, с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2.

Повернути з державного бюджету позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою вул. Грушевського, 17, с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, сплачений нею по квитанції № 98.49.1/22191984 від 05.12.2018 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 352 (Триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.І. Лущак