№ 201/3213/18
провадження 2/201/559/2019
УХВАЛА

07 червня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем - Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28 березня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Справа по суті не слухалася, розглядалися клопотання, виносилися ухвали, спір по суті не вирішено.

В судове засідання позивачем надано і заявлено клопотання про об`єднання в одне провадження вищевказаних вимог з її вимогами до цього ж відповідача в іншій цивільній справі про поділ майна цього ж подружжя (тут поділ катера, а в тій цивільній справі - поділ автомобіля).

Ухвалою суду від 5 березня 2019 року клопотання було задоволене і справи об`єднані в одне провадження для їх спільного розгляду.

В судове засідання від сторони позивача надійшло клопотання (заява) про залишення позову без розгляду через відмову від цих вимог позову в зв`язку відсутністю предмету спору (тобто фактично закриття провадження в справі), вирішенням спору, оскільки сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про поділ того майна, яке вказано в позовах і є предметом спору (залишити позов без розгляду через відсутність предмету спору неможливо), також ставиться питання про повернення судового збору. Суд вважає можливим задоволення клопотання з урахуванням фактичних вимог та закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, а п. 4 цієї частини статті передбачає закриття провадження в справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та заяви позивача, враховуючи його право і повноваження на таке клопотання, роз`яснивши наслідки такої заяви та враховуючи її обґрунтованість, зважуючи на вище вказані обставини і на те, що заява не порушує інтереси учасників справи та інших осіб, суд вважає можливим клопотання задовольнити. Судом з`ясовано, що сторона позивача відмовилася від позову саме через відсутність предмету спору, добровільне його вирішення і укладення нотаріально посвідченого договору про поділ сумісного майна.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, закриття провадження в справі за заявою позивача з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, сторона позивача ставить питання про повернення судового збору, сплаченого при подачі позову.

Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 6 статті 142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 254 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У судовому засіданні встановлено, що позивачем з урахуванням вимог майнового характеру та вимог немайнового характеру при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3 010 гривень (по обом позовам), що підтверджується матеріалами справи. Також було встановлено, що інших понесених і документально підтверджених судових витрат не має.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, повернення судового збору з державного бюджету суд бере до уваги, що провадження по справі слід закрити, тому суд вважає можливим повернути позивачу сплачений ним судовий збір по справі, оскільки сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття провадження по справі, а тому заява ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстав для її задоволення, крім того слід зазначити, що під час судового розгляду не було встановлено, а відповідачем не надано та не підтверджено належними та допустими доказами, що провадження по справі закрито у зв`язку необґрунтованими діями позивача, а не з інших підстав, що не залежать від його дій чи бездіяльності або з інших обставин, зазначене підтверджено матеріалами справи та ґрунтується на вимогах закону.

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що право позивача і повноваження його представника на таке клопотання є, заява не порушує інтереси учасників справи та інших осіб, тому суд вважає можливим клопотання задовольнити і провадження по справі закрити з поверненням судового збору.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», п. 2 ч. 1 ст. 255, ст. 133, 142, 222, 254, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя закрити.

Повернути ОСОБА_1 сплачений при подачі позову судовий збір: в сумі 704 грн. 80 коп. згідно квитанції № 993792663 від 21 березня 2018 року, в сумі 768 грн. 40 коп. згідно квитанції № 56142 від 28 грудня 2018 року, в сумі 768 грн. 40 коп. згідно квитанції № 56243 від 28 грудня 2018 року і в сумі 768 грн. 40 коп. згідно квитанції №. 55683 від 28 грудня 2018 року.

Ухвала набрала законної сили 07 червня 2019 року.

Ухвалу може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -