Справа№340/51/19
Провадження № 2/340/86/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2019 року смт.Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область
Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,
з участю: секретаря судового засідання Фурманюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:
Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 кредитного договору № б/н від 10.01.2007 відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків зв користуванням кредиту у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. А тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подав.
Ухвалою суду від 22.05.2019 постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення .
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що 10.01.2007 між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 7000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків зв користуванням кредиту у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 12).
Відповідно до п. 6.5 "Умов та правил надання банківських послуг" позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно п. 6.6 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.
Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 «Умов та правил надання банківських послуг».
Відповідно до п. 8.6 "Умов та правил надання банківських послуг" при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.
Пунктом 9.12 "Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с. 13-18).
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В судовому засіданні встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконував не належним чином, порушуючи умови договору щодо здійснення щомісячних платежів процентів та повернення кредиту допустив утворення заборгованості.
Таким чином, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання по договору кредиту, внаслідок чого допустив утворення заборгованості по виконанню кредитних зобов`язань, а тому суд вважає, що позивач вправі відновити свої порушені майнові права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача в частині заборгованості за кредитом, відсотків та штрафів у зазначеному розмірі.
При цьому, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення неустойки, суд зазначає наступне.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, Банком крім штрафів 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 1935 грн. 46 коп. (5% процентна складова від суми заборгованості), також нараховано і пеню в розмірі 7592 грн. 48 коп.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Отже, враховуючи положення ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому заявлені позивачем вимоги про одночасне їх стягнення з відповідача за прострочення сплати суми кредиту та відсотків суперечать вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України, викладеним у постанові № 6-2003цс 15 від 21.10.2015, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права, правовим висновком якої є те, що: цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Враховуючи відповідні обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 7592 грн. 48 коп. такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам і задоволенню не підлягають.
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд, -

позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1556 гривні 01 копійка (одна тисяча п`ятсот п`ятдесять шість гривень одна копійка).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Повний текст рішення суду складено 29.05.2019.
Суддя: Бучинський А.Б.