Справа №: 343/1215/17
Провадження №: 2/0343/147/19
У Х В А Л А

06 березня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

за участю: секретаря судового засідання- Оленяк С.І.,

прокурора- Юхман Л.Я.,

представника позивача-Григорів Л.Е.,

адвоката-Кузів Л.В.

відповідача-Горбаня О.П.

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області заяву справу за позовом виконуючої обов"язки керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Долинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Долинського районного суду перебуває вказана вище справа. В судовому засіданні відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду .

В обгрунтування заяви зазначив, що Долинська ЦРЛ не є власністю Долинської РДА, в інтересах якої Калуська місцева прокуратура подала цивільний позов. Оскільки Долинська РДА є юридичною особою, вона може самостійно подати позов до суду про відшкодування витрачених нею коштів на лікування потерпілої, яка лікувалась в Долинській ЦРЛ. Прокурор не може вважатися альтернативним суб"єком звернення до суду і замінювати неналежного суб"єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Окрім цього, Калуська місцева прокуратура до своєї позовної заяви і до матеріалів даної справи не надала письмової згоди від Долинської РДА на представництво інтересів в суді, в тому числі в даній справі. Вважає, що прокурор не може брати участь у судовому процесі без наявності чіткого та законного обгрунтування необхідності такої участі, оскільки відповідно до практики Європейського суду це буде порушувати принцип рівності сторін у справі. Право подавати позов до суду прокурор має тільки тоді, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб"єкт владних повноважень, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження. Калуська місцева прокуратура, яка діє в інтересах Долинської РДА не надала доказів того, що Долинська РДА не мала змоги звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні відповідач підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Адвокат відповідача також просила задовольнити подану заяву, оскільки Долинська ЦРЛ як юридична особа має право самостійно звернутись з даним позовом до суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо заявленого клопотання, подавши письмові пояснення до заяви. Так, відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК Українивідмова органів та інших осіб, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, від поданої ними заяви або зміна позовних вимог не позбавляє особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано заяву, права вимагати від суду розгляду справи та вирішення вимоги у первісномуобсязі, тобто фінансове управління Долинської районної державної адміністрації може підтримувати позов, навіть якщо Калуська місцева прокуратура відмовиться від позовних вимог. Окрім цього, ст. 257 ЦПК України не передбачає можливості залишення позову без розгляду з цих підстав , оскільки вже діють повноваження позивача. Як випливає з матеріалів справи, необхідність втручання органів прокуратури з метою забезпечення інтересів держави виникла у звязку з бездіяльністю фінансового управління Долинської РДА по захисту законних інтересів держави при відшкодуванні витрат на стаціонарне лікування потерпілого в Долинській ЦРЛ в сумі 2309,78 грн., оскільки кошти виплачено, а фінансовим управлінням Долинської РДА не вжито заходів до стягнення коштів з винної особи.

Кошти, витрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочинних дій стягуються судом з винної в цьому особи.

Згідно ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 по справі № 3-рп/99 інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Діяльність Долинської ЦРЛ перебуває в тісному взаємозвязку із відповідними інтересами- жителів відповідної територіальної громади життя та нормальна життєдіяльність ( здоровя) яких гарантоване державою. Належна робота вказаного медичного закладу безпосереднім чином впливає і на функціонування відповідних органів місцевого самоврядування та державної виконавчої влади, розташованих у Долинському районі, працівники яких забезпечуються медичним обслуговуванням саме завдяки Долинської ЦРЛ.

Держава відповідає за свою діяльність, у тому числі в частині дотримання встановлених нею ж норм і гарантій щодо діяльності місцевого самоврядування, матеріальною і фінансовою основою якого є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; існування, належного функціонування та розвитку мережі закладів охорони здоров'я.

Таким чином, має місце фактичний збіг інтересів держави із інтересами господарюючого суб'єкта (в даних правовідносинах), визначених позивачем при заявленні вказаного позову, що в повній мірі відповідає вимогам як процесуального закону, так і вже згаданого рішення Конституційного Суду України.

Долинська ЦРЛ фінансується із районного бюджету, а фінансове управління є виконавчим органом, якому делеговані відповідні повноваження, та який відповідає за кошти районного бюджету. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоровя - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства.

Відповідно до ст.103-4 Бюджетного кодексу України видатки на охорону здоровя, зокрема на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу проводяться за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету.

Безпідставними, голослівними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства є доводи відповідача щодо порушення принципу рівності сторін в процесі у випадку участі в ньому прокурора. Наведені відповідачем доводи в квітні 2018 року досліджувались Верховним Судом при розгляді справи № 926/2228/17 (постанова від 17.04.2018). З наведених підстав у задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду просить відмовити.

Представник позивача підтримала позицію прокурора та просила відмовити у задоволенні поданої відповідачем заяви. Окрім цього вказала, що державою були затрачені кошти на лікування потерпілої у кримінальному провадженні, які підлягають стягненню.

Заслухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб"єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.2 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру")

Відповідно до ч.3,4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Підставою втручання органів прокуратури з метою забезпечення інтересів держави, а саме фінансового управління Долинської районної державної адміністрації, як зазначено у позовній заяві, виникла у звязку з бездіяльністю фінансового управління Долинської РДА по захисту законних інтересів держави при відшкодуванні витрат на стаціонарне лікування потерпілого в Долинській ЦРЛ в сумі 2309,78 грн., оскільки кошти виплачено, а фінансовим управлінням Долинської РДА не вжито заходів до стягнення коштів з винної особи. Наведене спростовує доводи відповідача про те, що прокурор бере участь у процесі без чіткого та законного обгрунтування.

Відповідно до п. п.13 п.1 рішення Долинської районної ради від 29.05.2014 року "Про делегування повноважень районної ради районній державній адміністрації" Долинській РДА делеговано повноваження щодо забезпечення розвитку "Охорони здоров"я". Згідно п.2 постанови Кабінету міністрів України від 15.12.2010 року №1132 "Про затвердження порядку перерахування міжбюджетних трансфертів" казначейство перераховує медичну субвенцію з держбюджету місцевим бюджетам відповідно до бюджетних призначень, передбачених для Долинської державної районної адміністрації. Наведене свідчить про наявність підстави для представництва законних інтересів держави прокурором в суді .

Твердження відповідача щодо існування нерівності чи будь-яких переваг прокурора перед іншими учасниками справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до положень ч.1 ст.57 ЦПК України прокурор, як особа, якій законом надано право звертатися в інтересах інших осіб, має процесуальні права і обовязки особи, в інтересах якої він діє.

Аналогічної позиції дотримується і Європейський суд з прав людини - справа «Бацаніна проти Росії», одними із доводів заявниці в якій було посилання на нерівність статусу учасників процесу у випадку участі в ньому прокурора. зокрема: "Та обставина, що аналогічна точка зору відстоюється перед судом кількома сторонами, або навіть та обставина, що порушення провадження у справі було ініційовано прокурором, необовязково ставить протилежну у справі сторону в суттєво невигідне становище при викладі своєї позиції по справі. Залишається встановити, чи був у даній справі участю прокурора дотриманий справедливий баланс між сторонами».

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 року по справі № 203/1025/16-ц (провадження № 61-15942св18), посилання на те, що прокурором не виконані встановлені абзацом 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» процедури звернення до суду, зокрема, щодо попереднього повідомлення відповідного суб»єкта владних повноважень про наміри звернення до суду, не є підставою для обмеження права прокурора на доступ до суду з метою захисту інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб»єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

З наведених мотивів, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду,- відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: